Kapecitabinas, 150mg, plėvele dengtos tabletės
Vartojimas: vartoti per burną
Registratorius: Alvogen IPCo S.a.r.l., Liuksemburgas
Receptinis: Receptinis
Sudedamosios medžiagos: Kapecitabinas
1. Kas yra Xalvobin ir kam jis vartojamas
Xalvobin priklauso grupei vaistų, vadinamų citostatikais, kurie stabdo vėžio ląstelių augimą. Xalvobin sudėtyje yra 150 mg kapecitabino, kuris pats nėra citostatinis vaistas. Tik tada, kai įsisavinamas organizme (daugiau naviko nei normalių audinių), jis virsta aktyviu vaistu nuo vėžio.
Xalvobin priklauso grupei vaistų, vadinamų citostatikais, kurie stabdo vėžio ląstelių augimą. Xalvobin sudėtyje yra 500 mg kapecitabino, kuris pats nėra citostatinis vaistas. Tik tada, kai įsisavinamas organizme (daugiau naviko nei normalių audinių), jis virsta aktyviu vaistu nuo vėžio.
Xalvobin yra vartojamas gaubtinės žarnos, tiesiosios žarnos, skrandžio arba krūties vėžiui gydyti. Be to, Xalvobin yra vartojamas neleisti atsirasti naujam gaubtinės žarnos vėžiui chirurgiškai pašalinus naviką.
Xalvobin gali būti vartojamas vienas arba kartu su kitais vaistais.
2. Kas žinotina prieš vartojant Xalvobin
Xalvobin vartoti negalima:
- jeigu yra alergija kapecitabinui arba bet kuriai pagalbinei šio vaisto medžiagai (jos išvardytos 6 skyriuje). Jeigu žinote, kad esate alergiški šiam vaistui arba per stipriai į juos reaguojate, turite pasakyti savo gydytojui;
- jei anksčiau buvo sunki reakcija į gydymą fluoropirimidino dariniais (vaistų, skirtų vėžiui gydyti, grupė, pvz.: tokių kaip fluorouracilas);
- jeigu esate nėščia arba krūtimi maitinate kūdikį;
- Jei jūsų kraujyje grėsmingai sumažėję leukocitų arba trombocitų (leukopenija, neutropenija arba trombocitopenija).
- jeigu sunkiai sutrikusi kepenų ar inkstų veikla;
- jeigu Jums nustatyta fermento dihidropirimidindehidrogenazės (DPD), kuris dalyvauja uracilo ir timino metabolizme, stoka;
- jeigu šiuo metu esate gydomas arba per paskutines 4 savaites buvote gydytas brivudinu, sorivudinu arba panašių grupių vaistais, kaip sudedamąja juostinės pūslelinės (arba vėjaraupių) gydymo dalimi.
Įspėjimai ir atsargumo priemonės
Pasitarkite su gydytoju ar vaistininku, prieš pradėdami vartoti Xalvobin:
- jeigu sergate kepenų ar inkstų ligomis;
- jeigu turite arba turėjote širdies problemų (pvz.: nereguliarus pulsas, skausmas krūtinėje, žandikaulyje ar nugaroje, kurį sukėlė fizinis krūvis arba sutrikęs kraujo pritekėjimas į širdį).
- jeigu sergate smegenų liga (pvz.: vėžiu, kuris išplito į smegenis arba nervų liga (neuropatija);
- jeigu sutrikusi kalcio pusiausvyra (nustatoma kraujo tyrimais);
- jeigu sergate cukriniu diabetu.
- jeigu maistas ar vanduo negali išsilaikyti Jūsų kūne dėl stipraus pykinimo ir vėmimo,
- jeigu viduriuojate;
- jeigu dehidratavote ar buvote dehidratavęs (-usi) (netekote daug skysčių);
- jeigu sutrikusi jonų pusiausvyra kraujyje (elektrolitų sutrikimai, nustatomi tyrimais);
- jeigu Jūs anksčiau turėjote akių sutrikimų, gali būti, kad reikės papildomai stebėti Jūsų akis;
- jeigu Jums pasireiškia sunki odos reakcija.
DPP nepakankamumas: DPD nepakankamumas yra reta įgimta būklė, kuri dažnai net nieko nesukelia, kol pacientas negauna tam tikrų vaistų. Jeigu jums yra nenustatytas DPD nepakankamumas ir jūs vartojate Xalvobin, jums gali pasireikšti sunkųs šalutinis poveikis, kuris yra išvardintas 4 skyriuje („Galimas šalutinis poveikis“). Jeigu jums neramu dėl bet kurio pasireiškusio šalutinio poveikio arba jeigu jums pasireikštų šiame lapelyje nepateiktas šalutinis poveikis, nedelsiant kreipkitės į savo gydytoją (žr. 4 skyrių „Galimas šalutinis poveikis“).
Vaikai ir paaugliai
Xalvobin neskirtas vaikams ir paaugliams. Neduokite šio vaisto vaikams ir paaugliams.
Kiti vaistai ir Xalvobin
Jeigu vartojate ar neseniai vartojote kitų vaistų, įskaitant vaistus, įsigytus be recepto, prieš pradėdami vartoti šio vaisto apie tai pasakykite gydytojui arba vaistininkui. Tai nepaprastai svarbu, kadangi tuo pačiu metu vartojant daugiau negu vieno vaisto, jų poveikis gali sustiprėti arba susilpnėti. Turite būti itin atsargūs, jeigu vartojate:
- vaistų nuo podagros (alopurinolio);
- kraują skystinančių vaistų (kumarino, varfarino);
- tam tikrų priešvirusinių vaistų (sorivudino, brivudino);
- vaistų nuo traukulių arba drebulio (fenitoino);
- alfa interferono;
- radioterapiją ir tam tikrų, vėžiui gydyti, skiriamų vaistų (folino rūgšties, oksaliplatinos, bevacizumabo, cisplatinos, irinotekano);
- vaistų, naudojamų folio rūgšties trūkumui gydyti.
Xalvobin vartojimas su maistu ir gėrimais
Xalvobin turite išgerti ne vėliau kaip per 30 minučių po valgio.
Nėštumas, žindymo laikotarpis ir vaisingumas
Jeigu esate nėščia, manote, kad esate nėščia, arba planuojate pastoti, prieš vartodama šį vaistą pasitarkite su gydytoju. Jeigu esate arba manote, kad galite būti nėščia, Xalvobin vartoti draudžiama. Jeigu vartojate Xalvobin, Jums kūdikį krūtimi maitinti draudžiama. Prieš vartojant šį vaistą, būtina pasitarti su gydytoju ar vaistininku.
Vairavimas ir mechanizmų valdymas
Xalvobin gali sukelti galvos svaigimą, pykinimą ar nuovargį. Taigi įmanoma, kad Xalvobin gali veikti Jūsų gebėjimą vairuoti arba valdyti mechanizmus.
3. Kaip vartoti Xalvobin
Visada vartokite šį vaistą tiksliai kaip nurodė gydytojas arba vaistininkas. Jeigu abejojate, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
Xalvobin gali paskirti tik gydytojas, turintis patirties gydant priešvėžiniais vaistais.
Xalvobin tabletes reikia nuryti užgeriant vandeniu, per 30 minučių nuo valgio.
Jūsų gydytojas išrašys Jums tinkamą dozę ir nurodys tinkamą gydymo metodą. Xalvobin dozė priklausys nuo Jūsų ūgio ir kūno svorio. Įprastinė dozė yra 1250 mg/m2 kūno paviršiaus 2 kartus per parą (ryte ir vakare). Čia pateikiami du dozavimo pavyzdžiai. Asmenys, kurių kūno svoris yra 64 kg, ūgis - 1,64 m, apskaičiuotas kūno paviršiaus plotas - 1,7 m2, turi gerti po keturias 500 mg tabletes ir vieną 150 mg tabletę du kartus per parą. Asmenys, kurių kūno svoris yra 80 kg, ūgis - 1,80 m, apskaičiuotas kūno paviršiaus plotas - 2 m2, turi gerti po penkias 500 mg tabletes du kartus per parą.
Xalvobin tabletės paprastai geriamos 14 parų, po kurių daroma 7 parų pertrauka (jos metu tablečių nevartojama). Šis 21 parų laikotarpis yra vienas gydymo ciklas.
Vartojant kartu su kitais vaistais įprastinė dozė suaugusiems žmonėms gali būti mažesnė negu 1250 mg/m2 kūno paviršiaus ir Jums gali reikėti tabletes gerti skirtingą laikotarpį (pvz., kasdien be pertraukų).
Kokią dozę, kada ir kiek laiko Jums reikia vartoti, pasakys Jūsų gydytojas.
Jūsų gydytojas gali nurodyti kiekvienai dozei gerti 150 mg ir 500 mg tablečių derinį.
- Gerkite tabletes iš ryto ir vakare, kaip nurodė gydytojas.
- Išgerkite tabletes per 30 minučių, kai baigiate valgyti (pusryčius ir vakarienę).
- Svarbu, kad visus vaistus vartotumėte taip, kaip nurodė Jūsų gydytojas.
Ką daryti pavartojus per didelę Xalvobin dozę?
Jei pavartojote daugiau Xalvobin nei jums paskirta, kuo greičiau kreipkitės į gydytoją prieš vartodami kitą dozę.
Jums gali pasireikšti šie nepageidaujami poveikiai jei jūs vartosite daugiau kapecitabino nei jums paskirta: pykinimas, viduriavimas, virškinimo trakto arba burnos uždegimas arba išopėjimas, skausmas arba kraujavimas iš žarnos arba skrandžio arba kaulų čiulpų slopinimas (tam tikrų kraujo ląstelių sumažėjimas). Nedelsiant praneškite savo gydytojui, jei jums pasireikštų bent vienas iš šių simptomų.
Pamiršus pavartoti Xalvobin
Nebevartokite pamirštos dozės ir negerkite dvigubos kitos dozės. Ir toliau gerkite vaisto visą laiką laikydamiesi nurodyto dozavimo grafiko bei pasitarkite su savo gydytoju.
Nustojus vartoti Xalvobin
Nustojus vartoti kapecitabino, šalutinio poveikio nebūna. Tik tuomet, jei vartojate kumarinų grupės antikoaguliantų (pvz., kurių sudėtyje yra fenprokumono) ir nustojate gerti kapecitabino, gydytojui kartais reikia pakeisti Jums skiriamo antikoagulianto dozę.
Jeigu kiltų daugiau klausimų dėl šio vaisto vartojimo, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
4. Galimas šalutinis poveikis
Šis vaistas, kaip ir visi kiti, gali sukelti šalutinį poveikį, nors jis pasireiškia ne visiems žmonėms.
Xalvobin vartojimą nedelsdami NUTRAUKITE ir kreipkitės į savo gydytoją, jeigu atsiranda bet kuris iš šių simptomų:
- viduriavimas: jeigu kasdieninis Jūsų tuštinimosi dažnis, palyginti su normaliu, padidėja 4 kartais ar daugiau arba jeigu bet koks viduriavimas pasireiškia naktį;
- vėmimas: jeigu 24 valandų laikotarpiu Jūs vemiate daugiau negu 1 kartą;
- pykinimas: jeigu Jūs netekote apetito ir kasdien suvalgote daug mažiau negu paprastai;
- stomatitas: jeigu Jums skauda, parausta, sutinsta arba išopėja burnos ir/arba ryklės vidus;
- plaštakų ir pėdų odos reakcija: jeigu Jums skauda, patinsta, parausta arba dilgčioja plaštakos ir (arba) pėdos.
- karščiavimas: jeigu Jūsų kūno temperatūra yra 38°C ar aukštesnė;
- infekcija: jeigu Jums pasireiškia bakterijų arba virusų, arba kitų mikroorganizmų sukelti infekcijos požymiai;
- krūtinės skausmas: jeigu Jūs patiriate lokalizuotą krūtinės vidurio skausmą, ypač jeigu jis atsiranda fizinio krūvio metu.
- Stevens-Johnson sindromas: jeigu Jums atsiranda skausmingas raudonas ar rausvas išbėrimas, kuris plinta ir pūslėjasi, ir/arba kitų pažeidimų, pradedančių rodytis gleivinėje (pvz. burnoje ir lūpose), ypač jei anksčiau buvo padidėjęs jautrumas šviesai, kvėpavimo sistemos infekcijų (pvz. bronchitas) ir/ar karščiavimas.
Anksti atkreipus dėmesį, šis šalutinis poveikis išnyksta per 2–3 paras po vaisto vartojimo nutraukimo. Jeigu šis šalutinis poveikis neišnyksta, nedelsdami kreipkitės į savo gydytoją. Jūsų gydytojas gali nurodyti gydymą atnaujinti mažesne doze.
Be aukščiau išvardintų poveikių, kuomet Xalovobin vartojama vieno, labai dažnai gali pasireikšti šie šalutiniai reiškiniai (daugiau nei 1 žmogui iš 10):
- pilvo skausmas;
- bėrimas, sausa arba niežtinti oda;
- nuovargis;
- apetito praradimas (anoreksija).
Šie šalutiniai reiškiniai gali virsti sunkiais, dėl to labai svarbu, kad jei pajustumėte, jog jie pasireiškia, jūs nedelsiant kreiptumėtės į savo gydytoją. Jūsų gydytojas Jums gali patarti mažinti vaisto dozę ir/arba laikinai nutraukti gydymą Xalvobinu. Tai padės sumažinti tikimybę, kad vaisto nepageidaujamas poveikis tęsis ir taps sunkus.
Kiti šalutiniai reiškiniai:
Dažni šalutiniai reiškiniai (pasireiškia iki 1 žmogaus iš 10):
- Sumažėjęs leukocitų ir eritrocitų skaičius kraujyje (nustatomas tyrimais);
- skysčių netekimas, svorio netekimas;
- nemiga (insomnija), depresija;.
- galvos skausmas, mieguistumas, svaigulys, pakitę jutimai odoje (aptirpimo, dilgčiojimo jausmas), skonio pokyčiai;
- akių sudirgimas, suintensyvėjęs ašarojimas, akių paraudimas (konjunktyvitas);
- venų uždegimas (tromboflebitas);
- dusulys, kraujavimas iš nosies, kosulys, sloga;
- lupų pūslelinė ir kitos herpes sukeltos infekcijos;
- plaučių ir kvėpavimo takų uždegimai (pvz.: pneumonija, bronchitas);
- kraujavimas iš virškinimo trakto, vidurių užkietėjimas, skausmas pilvo viršuje, nevirškinimas, pilvo pūtimas, burnos sausumas;
- odos bėrimas, plaukų slinkimas (alopecija), odos paraudimas, odos sausumas, niežulys, odos spalvos pokyčiai, odos nykimas, odos uždegimas, nagų sutrikimai;
- sąnarių ir galūnių skausmas, krūtinės arba nugaros skausmas;
- karščiavimas, galūnių tinimas, negalavimas;
- kepenų funkcijos sutrikimas (nustatomas tyrimais) ir bilirubino (jį išskiria kepenys) kiekio kraujyje padidėjimas.
Nedažni šalutiniai poveikiai (gali pasireikšti 1 iš 100 žmonių):
- Kraujo infekcija, šlapimo takų infekcija, odos infekcija, nosies ir ryklės infekcija, grybelinės infekcijos (įskaitant ir burnos), gripas, gastroenteritis, dantų abscesas;
- guzeliai po oda (lipoma).
- kraujo ląstelių kiekio, įskaitant ir trombocitus sumažėjimas, krešumo sumažėjimas (nustatomas tyrimais);
- alergija.
- diabetas, sumažėjęs kalio kiekis kraujyje, sutrikęs maistinių medžiagų pasisavinimas, padaugėję trigliceridų kraujyje;
- sumišimas, panikos priepuoliai, depresinė nuotaika, sumažėjęs libido;
- sunkumas kalbant, atminties sutrikimas, judesių koordinacijos praradimas, pusiausvyros sutrikimas, alpimas, nervo pažeidimas (neuropatija) jutimų sutrikimai;
- matymas lyg per miglą, dvejinimasis akyse;
- galvos sukimasis, ausų skausmas;
- nereguliarus širdies ritmas ir širdies plakimas (aritmijos), krūtinės skausmas ir širdies priepuolis (infarktas);
- kraujo krešuliai giliosiose venose, aukštas arba žemas kraujo spaudimas, karščio mušimas, šaltos galūnės, purpurinės dėmės odoje;
- kraujo krešuliai plaučių venose (plaučių embolija), plaučių subliūškimas, kraujo atkosėjimas, astma, dusulys fizinio krūvio metu;
- žarnų nepraeinamumas, skysčio sankaupos pilve, plonosios arba storosios žarnų, skrandžio arba stemplės uždegimas, skausmas pilvo apačioje, nemalonus jutimas pilve, rėmuo (maisto užtėkėjimas atgal iš skrandžio), kraujas išmatose;
- gelta (odos ir gleivinių pageltimas);
- odos išopėjimas ir pūslės, padidėjęs jautrumas saulės šviesai, delnų paraudimas, veido patinimas arba skausmas;
- sąnarių tinimas arba sustingimas, kaulų skausmas, raumenų silpnumas arba sustingimas;
- skysčio kaupimasis inkstuose, padažnėjęs šlapinimasis naktį, šlapimo nelaikymas, kraujas šlapime, padidėjęs kreatinino kiekis kraujyje (sutrikusios inkstų veiklos požymis);
- neįprastas kraujavimas iš makšties;
- patinimas (edema), šaltkrėtis ir sustingimas.
Kai kurie iš šių šalutinių reiškinių dažniau pasireiškia vartojant kapecetabino kartu su kitais vaistais, skirtais vėžiui gydyti. Kiti šalutiniai reiškiniai išdėstyti žemiau:
Dažni šalutiniai reiškiniai effects (gali pasireikšti 1 iš 10 žmonių):
- sumažėjęs natrio, magnio arba kalcio kiekis kraujyje, padidėjęs gliukozės kiekis kraujyje;
- nervo skausmas;
- skambėjimas, cypimas ausyse (tinitas), klausos praradimas;
- venų uždegimas;
- žagsėjimas, balso pokyčiai;
- skausmas arba pakitę/nenormalųs jutimai burnoje, skausmas žandikaulyje;
- prakaitavimas, naktinis prakaitavimas;
- raumenų spazmas;
- pasunkėjęs šlapinimasis, kraujas, baltymas šlapime;
- mėlynės, reakcija injekcijos vietoje (pasireiškia, kai tuo pačiu metu skiriami kiti švirkščiami vaistai).
Reti šalutiniai reiškiniai (gali pasireikšti 1 iš 1000 žmonių):
- ašarų latako susiaurėjimas arba užsikimšimas (lakrimalinio latako stenozė);
- kepenų nepakankamumas;
- uždegimas, galintis sukelti tulžies išskyrimo sutrikimą arba užblokuoti tulžies ištekėjimą (cholestazinis hepatitas);
- specifiniai pokyčiai elektrokardiogramoje (QT intervalo prailgėjimas);
- tam tikros aritmijos rūšys (įskaitant skilvelių virpėjimą, torsade de pointes ir bradikardiją);
- akies uždegimas, sukeliantis akies skausmą ir galimai regėjimo sutrikimų;
- dėl imuninės sistemos ligos išsivystęs odos uždegimas, pasireiškiantis raudonomis žvyneliais padengtomis dėmėmis;
Labai reti šalutiniai reiškiniai (gali pasireikšti 1 iš 10000 žmonių):
- sunki odos reakcija, tokia kaip odos išbėrimas, išopėjimas ar pūslių susidarymas, kuris gali būti susijęs su opomis burnoje, nosyje, genitalijose, kojose ir akyse (raudonos ir patinusios akys).
Pranešimas apie šalutinį poveikį
Apie šalutinį poveikį taip pat galite pranešti tiesiogiai, užpildę interneto svetainėje www.vvkt.lt esančią formą, paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, tel: 8 800 73568, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt. Pranešdami apie šalutinį poveikį galite mums padėti gauti daugiau informacijos apie šio vaisto saugumą.
5. Kaip laikyti Xalvobin
Šį vaistą laikykite vaikams nepastebimoje ir nepasiekiamoje vietoje.
Laikyti ne aukštesnėje kaip 30 °C temperatūroje.
Ant kartono dėžutės po „Tinka iki“ nurodytam tinkamumo laikui pasibaigus, šio vaisto vartoti negalima. Vaistas tinkamas vartoti iki paskutinės nurodyto mėnesio dienos.
Vaistų negalima išmesti į kanalizaciją arba su buitinėmis atliekomis. Kaip išmesti nereikalingus vaistus, klauskite vaistininko. Šios priemonės padės apsaugoti aplinką.
6. Pakuotės turinys ir kita informacija
Xalvobin sudėtis
- Veiklioji medžiaga yra kapecitabinas. Kiekvienoje plėvele dengtoje tabletėje yra 150 mg kapecitabino.
- Pagalbinės medžiagos
Tabletės branduolys: kroskarmeliozės natrio druska, mikrokristalinė celiuliozė, hipromeliozė, bevandenis koloidinis silicio dioksidas ir magnio stearatas.
Tabletės plėvelė: hipromeliozė, titano dioksidas (E 171), talkas, makrogolis, raudonasis geležies oksidas (E172), geltonasis geležies oksidas (E172).
Xalvobin išvaizda ir kiekis pakuotėje
Xalvobin 150 mg plėvele dengtos tabletės:
Šviesiai rausvai oranžinės spalvos, ovalios, plėvele dengtos tabletės, vienoje jų pusėje yra įspaustas skaitmuo „150“. Tabletės dydis maždaug 11,4 mm x 5,9 mm
Xalvobin 150 mg plėvele dengtų tablečių pakuotėje yra 60 plėvele dengtų tablečių.
Tarptautinis pavadinimas | Kapecitabinas |
Vaisto stiprumas | 150mg |
Vaisto forma | plėvele dengtos tabletės |
Grupė | Vaistinis preparatas |
Pogrupis | Cheminis vaistas |
Vartojimas | vartoti per burną |
Registracijos numeris | LT/1/12/3081 |
Registratorius | Alvogen IPCo S.a.r.l., Liuksemburgas |
Receptinis | Receptinis |
Vaistas registruotas | 2012.09.27 |
Vaistas perregistruotas |
1. VAISTINIO PREPARATO PAVADINIMAS
Xalvobin 150 mg plėvele dengtos tabletės
2. KOKYBINĖ IR KIEKYBINĖ SUDĖTIS
Kiekvienoje plėvele dengtoje tabletėje yra 150 mg kapecitabino.
Visos pagalbinės medžiagos išvardytos 6.1 skyriuje.
3. FARMACINĖ FORMA
Plėvele dengta tabletė (tabletė)
Šviesiai rausvai oranžinės spalvos, ovalios, plėvele dengtos tabletės, vienoje jų pusėje yra įspaustas skaitmuo „150“. Tabletės dydis maždaug 11,4 mm x 5,9 mm.
4. KLINIKINĖ INFORMACIJA
4.1 Terapinės indikacijos
Xalvobin skiriama adjuvantiniam pacientų po gaubtinės žarnos III stadijos (Dukes C stadijos) vėžio operacijos (žr. 5.1 skyrių) gydymui.
Xalvobin skiriama metastazavusiam gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiui gydyti (žr. 5.1 skyrių).
Xalvobin, derinant su platinos turinčiais preparatais, skiriama pirmaeiliam išplitusio skrandžio vėžio gydymui (žr. 5.1 skyrių).
Xalvobin, derinant su docetakseliu (žr. 5.1 skyrių), skiriama pacientams, sergantiems vietiškai išplitusiu ar metastazavusiu krūties vėžiu, gydyti po nesėkmingos citotoksinės chemoterapijos. Ankstesniam gydymui turėjo būti vartota antraciklino. Xalvobin taip pat skiriama vietiškai išplitusio ar metastazavusio krūties vėžio monoterapijai, kai chemoterapija taksanais ir antraciklinu buvo nesėkminga arba kai tolesnis gydymas antraciklinais pacientams neskirtinas.
4.2 Dozavimas ir vartojimo metodas
Xalvobin gali skirti tik kvalifikuotas, gydymo priešnavikiniais vaistiniais preparatais patirties turintis gydytojas. Pirmojo gydymo ciklo metu rekomenduojama visus pacientus atidžiai stebėti.
Gydymą reikia nutraukti, jeigu liga progresuoja arba atsiranda netoleruojamas toksinis poveikis. Standartinės ir sumažintos dozės apskaičiavimai, atsižvelgiant į kūno paviršiaus plotą, kai pradinė Xalvobin dozė yra 1250 mg/m2 kūno paviršiaus ploto ir 1000 mg/m2 kūno paviršiaus ploto, pateikti atitinkamai 1 ir 2 lentelėje.
Dozavimas
Rekomenduojamas dozavimas (žr. 5.1 skyrių)
Monoterapija
Gaubtinės, gaubtinės ir tiesiosios žarnų bei krūties vėžys
Skiriant kapecitabino monoterapiją, rekomenduojama pradinė jo dozė adjuvantiniam gaubtinės žarnos vėžio gydymui, metastazavusiam gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiui arba lokaliai išplitusiam ar metastazavusiam krūties vėžiui gydyti yra po 1250 mg/m2 du kartus per parą (rytą ir vakare; t.y. bendra paros dozė –2500 mg/m2) 14 dienų, paskui darant 7 dienų pertrauką. Adjuvantinį gydymą pacientams, kurie serga III stadijos gaubtinės žarnos vėžiu, rekomenduojama skirti iš viso 6 mėnesius.
Kombinuotas gydymas
Gaubtinės, gaubtinės ir tiesiosios žarnų bei skrandžio vėžys
Kombinuoto gydymo metu kapecitabino skiriant vartoti du kartus per parą 14 dienų, po to darant 7 dienų pertrauką, rekomenduojamą pradinę dozę reikia mažinti iki 800-1000 mg/m2, skiriant vartoti du kartus per parą be pertraukų – iki 625 mg/m2 (žr. 5.1 skyrių). Skiriant kartu su irinotekanu, rekomenduojama pradinė dozė yra 800 mg/m2 du kartus per parą 14 dienų, po kurių daroma 7 dienų pertrauka, derinant su 200 mg/m2 irinotekano pirmąją dieną. Bevacizumabo įtraukimas į kombinuotą gydymą pradinei kapecitabino dozei poveikio neturi. Remiantis cisplatinos charakteristikų santrauka, pacientams, kurie gydomi kapecitabino ir cisplatinos deriniu, siekiant palaikyti adekvačią hidraciją ir slopinti vėmimą, prieš cisplatinos vartojimą turi būti pradedama premedikacija. Remiantis oksaliplatinos charakteristikų santrauka, pacientams, kurie gydomi kapecitabino ir oksaliplatinos deriniu, rekomenduojama skirti premedikaciją antiemetikais. III stadijos gaubtinės žarnos vėžiu sergantiems pacientams rekomenduojama skirti 6 mėnesių trukmės adjuvantinį gydymą.
Krūties vėžys
Kai kartu vartojama docetakselio (kurio 75 mg/m2 per 1 valandą sulašinama į veną kas 3 savaites), rekomenduojama pradinė kapecitabino dozė metastazavusiam krūties vėžiui gydyti yra po 1250 mg/m2 du kartus per parą 14 dienų; paskui daroma 7 dienų pertrauka. Remiantis docetakselio charakteristikų santrauka, pacientams, kurie gydomi kapecitabino ir docetakselio deriniu, prieš docetakselio vartojimą reikia skirti premedikaciją geriamuoju kortikosteroidu, pvz., deksametazonu.
Xalvobin dozės apskaičiavimai
1 lentelė. Standartinės ir sumažintos dozės apskaičiavimai, atsižvelgiant į kūno paviršiaus plotą, kai pradinė kapecitabino dozė yra 1250 mg/m2
Dozė po 1250 mg/m2 (2 kartus per parą) |
|||||
|
Visa dozė 1250 mg/m2 |
150 mg tablečių ir (arba) 500 mg tablečių skaičius per vieną kartą (ši dozė turi būti vartojama rytą ir vakare) |
Sumažinta dozė (75%) 950 mg/m2 |
Sumažinta dozė (50%) 625 mg/m2 |
|
Kūno paviršiaus plotas (m2) |
Skiriama dozė (mg) |
150 mg |
500 mg |
Skiriama dozė (mg) |
Skiriama dozė (mg) |
≤1,26 |
1500 |
- |
3 |
1150 |
800 |
1,27–1,38 |
1650 |
1 |
3 |
1300 |
800 |
1,39–1,52 |
1800 |
2 |
3 |
1450 |
950 |
1,53–1,66 |
2000 |
- |
4 |
1500 |
1000 |
1,67–1,78 |
2150 |
1 |
4 |
1650 |
1000 |
1,79–1,92 |
2300 |
2 |
4 |
1800 |
1150 |
1,93–2,06 |
2500 |
- |
5 |
1950 |
1300 |
2,07–2,18 |
2650 |
1 |
5 |
2000 |
1300 |
≥2,19 |
2800 |
2 |
5 |
2150 |
1450 |
2 lentelė. Standartinės ir sumažintos dozės apskaičiavimai, atsižvelgiant į kūno paviršiaus plotą, kai kapecitabino dozė yra 1000 mg/m2
Dozė po 1000 mg/m2 (du kartus per parą) |
|||||
|
Visa dozė 1000 mg/m2 |
150 mg tablečių ir (arba) 500 mg tablečių skaičius per vieną kartą (šią dozę reikia vartoti rytą ir vakare) |
Sumažinta dozė (75%) 750 mg/m2 |
Sumažinta dozė (50%) 500 mg/m2 |
|
Kūno paviršiaus plotas (m2) |
Skiriama dozė (mg) |
150 mg |
500 mg |
Skiriama dozė (mg) |
Skiriama dozė (mg) |
≤1,26 |
1150 |
1 |
2 |
800 |
600 |
1,27–1,38 |
1300 |
2 |
2 |
1000 |
600 |
1,39–1,52 |
1450 |
3 |
2 |
1100 |
750 |
1,53–1,66 |
1600 |
4 |
2 |
1200 |
800 |
1,67–1,78 |
1750 |
5 |
2 |
1300 |
800 |
1,79–1,92 |
1800 |
2 |
3 |
1400 |
900 |
1,93–2,06 |
2000 |
- |
4 |
1500 |
1000 |
2,07–2,18 |
2150 |
1 |
4 |
1600 |
1050 |
≥2,19 |
2300 |
2 |
4 |
1750 |
1100 |
Dozavimo pakeitimai gydymo metu
Bendrosios nuorodos
Kapecitabino sukeltą toksinį poveikį gali pavykti įveikti gydant simptomiškai ir (arba) keičiant dozę (darant gydymo pertraukas arba mažinant dozę). Kartą sumažinus dozę, vėliau jos nereikia didinti. Jei atsiranda toks toksinis poveikis, kuris, gydančiojo gydytojo nuomone, kažin ar gali tapti sunkiu ar pavojingu gyvybei, pvz., alopecija, skonio pojūčio pokytis, nagų pokyčiai, gydymą galima tęsti ta pačia doze, jos nemažinant ir gydymo nepertraukiant. Kapecitabino vartojantys pacientai turi būti informuoti, kad atsiradus vidutinio sunkumo arba sunkiam toksiniam poveikiui, reikia nedelsiant daryti gydymo pertrauką. Kapecitabino dozių, kurios praleistos dėl toksinio poveikio, nebevartojama. Rekomenduojami dozės pakeitimai dėl atsiradusio toksinio poveikio pateikiami toliau.
3 lentelė. Kapecitabino dozės mažinimo grafikas (kai gydoma 3 savaičių ciklais arba vartojama be pertraukų)
Toksiškumo laipsniai* |
Dozės pakeitimai gydymo ciklo metu |
Patikslinta dozė kitam ciklui (dozė % nuo pradinės dozės) |
• 1 laipsnis |
Palikti tą pačią dozę |
Palikti tą pačią dozę |
• 2 laipsnis |
||
-1-asis pasireiškimas |
Nebeskirti, kol vėl pagerės iki 0-1 laipsnio |
100% |
-2-asis pasireiškimas |
75% |
|
-3-asis pasireiškimas |
50% |
|
-4-asis pasireiškimas |
Nutraukti gydymą |
Netaikoma |
• 3 laipsnis |
||
-1-asis pasireiškimas |
Nebeskirti, kol vėl pagerės iki 0-1 laipsnio |
75% |
-2-asis pasireiškimas |
50% |
|
-3-asis pasireiškimas |
Nutraukti gydymą |
Netaikoma |
• 4 laipsnis |
||
-1-asis pasireiškimas |
Nutraukti gydymą arba, jei gydytojas mano, kad pacientui naudingiau tęsti gydymą, nebeskirti, kol vėl pagerės iki 0-1 laipsnio |
50% |
-2-asis pasireiškimas |
Nutraukti gydymą |
Netaikoma |
* Pagal Kanados nacionalinio vėžio instituto klinikinio tyrimo grupės (angl. the National Cancer Institute of Canada Clinical Trial Group (NCIC CTG) - KNVI KTG) bendruosius toksiškumo kriterijus (angl. Common Toxicity Criteria) (1 variantą) arba JAV nacionalinio vėžio instituto (angl. US National Cancer Institute) vėžio gydymo vertinimo programos nepageidaujamų reiškinių bendrosios terminologijos kriterijus (angl. the Common Terminology Criteria for Adverse Events (CTCAE) of the Cancer Therapy Evaluation Program - NRBTK), 4,0 variantą. Apie plaštakų ir pėdų sindromą bei hiperbilirubinemiją žr. 4.4 skyrių.
Hematologija. Pacientų, kurių pradinis neutrofilų skaičius yra <1,5 x 109/l ir (arba) trombocitų skaičius yra <100 x 109/l, gydyti kapecitabinu negalima. Jeigu gydymo ciklo metu nenumatytas laboratorinis tyrimas rodo, kad neutrofilų skaičius tapo mažesnis nei 1 x 109/l arba trombocitų skaičius mažesnis nei 75 x 109/l, gydymą kapecitabinu reikia laikinai nutraukti.
Dozės pakeitimai dėl atsiradusio toksinio poveikio, kai kapecitabino vartojama 3 savaičių ciklais kartu su kitais vaistiniais preparatais:
Kai kapecitabino vartojama 3 savaičių ciklais kartu su kitais vaistiniais preparatais, atsiradus toksiniam poveikiui kapecitabino dozė turi būti keičiama, atsižvelgiant į 3 lentelėje nurodytą kapecitabino vartojimą, o kito (-ų) vaistinio (-ų) preparato (-ų) – atsižvelgiant į atitinkamų vaistinių preparatų charakteristikų santraukas.
Jeigu prieš pradedant gydymo ciklą yra indikacijų atidėti arba kapecitabino, arba kito (-ų) preparato (-ų) vartojimą, tai visų vaistinių preparatų vartojimą reikia atidėti tol, kol bus patenkintos būtinos sąlygos visų vaistinių preparatų vartojimo atnaujinimui.
Kai gydymo ciklo metu atsiranda toks toksinis poveikis, kuris, gydančio gydytojo nuomone, nėra susijęs su kapecitabinu, kapecitabino galima vartoti toliau, o kito vaistinio preparato dozę reikia tikslinti pagal atitinkamą jo skyrimo informaciją.
Jeigu kito (-ų) vaistinio (-ų) preparato (-ų) reikia išvis nebeskirti, kapecitabinu vėl galima gydyti, kai jo vartojimo sąlygos atitiks reikalavimus.
Šis patarimas taikomas skiriant vaistų pagal visas indikacijas ir visų specialių grupių pacientams.
Dozės pakeitimai dėl atsiradusio toksinio poveikio, kai kapecitabino vartojama be pertraukų ir derinama su kitais vaistiniais preparatais
Kai kapecitabino vartojama be pertraukų ir derinama su kitais vaistiniais preparatais, atsiradus toksiniam poveikiui kapecitabino dozė turi būti keičiama, atsižvelgiant į 3 lentelėje pateiktas nuorodas, o kito (-ų) vaistinio (-ų) preparato (-ų) – atsižvelgiant į jų charakteristikų santraukas.
Dozavimo pakeitimai specialioms pacientų grupėms
Pablogėjusi kepenų funkcija
Norint paruošti dozės pakeitimo rekomendacijas tiems pacientams, kurių kepenų funkcija pablogėjusi, vaisto saugumo ir veiksmingumo tyrimų duomenų nepakanka. Neturima informacijos apie kepenų funkcijos sutrikimą, atsiradusį dėl cirozės ar hepatito.
Pablogėjusi inkstų funkcija
Kai pacientų inkstų funkcija sutrikusi sunkiai (pradinis kreatinino klirensas mažesnis nei 30 ml/min. [Cocroft ir Gault]), kapecitabino skirti kontraindikuojama. Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi vidutiniškai (pradinis kreatinino klirensas – 30-50 ml/min.), palyginti su visais pacientais, 3 ir 4 laipsnio nepageidaujamų reakcijų pasitaiko dažniau. Kai pacientų pradinė inkstų funkcija sutrikusi vidutiniškai, patartina dozę sumažinti iki 75 % pradinės 1250 mg dozės. Kai pacientų pradinė inkstų funkcija sutrikusi vidutiniškai, pradinės 1000 mg/m2 dozės mažinti nereikia.
Pacientams, kurių pradinė inkstų funkcija sutrikusi tik šiek tiek (pradinis kreatinino klirensas 51-80 ml/min.), pradinės dozės keisti nerekomenduojama. Jei gydymo metu pacientui atsiranda 2, 3 ar 4 laipsnio nepageidaujamų reiškinių, rekomenduojama pacientą nuolat atidžiai stebėti ir skubiai nutraukti šį gydymą, o tolesnę dozę keisti taip, kaip nurodyta anksčiau esančioje 3 lentelėje. Jeigu apskaičiuotas kreatinino klirensas gydymo metu tampa mažesnis nei 30 ml/min., Xalvobin vartojimą reikia nutraukti. Esant sutrikusiai inkstų funkcijai, šios dozių pakeitimo rekomendacijos taikomos ir monoterapijos, ir gydymo vaistų deriniu atveju (taip pat žr. skyrių “Pagyvenę pacientai” toliau).
Senyvi pacientai
Kapecitabino monoterapijos metu pradinės dozės keisti nereikia. Tačiau kai pacientams ≥60 metų, jiems, palyginti su jaunesniais, 3 ir 4 laipsnio su gydymu susijusių nepageidaujamų reakcijų pasitaikė dažniau.
Kai kapecitabino buvo vartojama kartu su kitais vaistiniais preparatais, pagyvenusiems (≥ 65 metų) pacientams, palyginti su jaunesniais, atsirado daugiau 3 ir 4 laipsnio nepageidaujamų reakcijų, įskaitant tas, dėl kurių reikėjo gydymą nutraukti. ≥60 metų pacientus patartina atidžiai ir nuolat stebėti.
- Derinant su docetakseliu: 60 metų ir vyresniems pacientams, 3 ir 4 laipsnio su gydymu susijusių nepageidaujamų, tarp jų ir sunkių, reakcijų pasitaikė dažniau (žr. 5.1 skyrių). 60 metų ir vyresniems pacientams rekomenduojama pradinę kapecitabino dozę sumažinti iki 75 % (po 950 mg/m2 du kartus per parą). Jei ≥60 metų pacientams, kurie gydomi sumažinta pradine kapecitabino doze kartu su docetakseliu, jokio toksinio poveikio nenustatoma, šią kapecitabino dozę galima atsargiai didinti iki 1250 mg/m2 du kartus per parą.
Vaikai
Gaubtinės žarnos, gaubtinės ir tiesiosios žarnos, skrandžio ir krūties vėžio gydymo indikacijos vaikams nėra aktualios.
Vartojimo būdas
Xalvobin tabletes reikia nuryti per 30 min. po valgio, užgeriant vandeniu.
4.3 Kontraindikacijos
- Buvusios sunkios ir netikėtos reakcijos į gydymą fluoropirimidinu.
- Padidėjęs jautrumas kapecitabinui, bet kuriai 6.1 skyriuje nurodytai pagalbinei medžiagai arba fluorouracilui.
- Pacientai, kuriems nustatyta dihidropirimidindehidrogenazės (DPD) stoka (žr. 4.4 skyrių).
- Nėštumo ir žindymo laikotarpis.
- Pacientai, kuriems yra sunki leukopenija, neutropenija arba trombocitopenija.
- Pacientai, kurių kepenų funkcija sutrikusi sunkiai.
- Pacientai, kurių inkstų funkcija sutrikusi sunkiai (kreatinino klirensas mažesnis kaip 30 ml/min.).
- Gydant sorivudinu arba į jį chemiškai panašiais analogais, pvz., brivudinu (žr. 4.5 skyrių).
- Jeigu yra kontraindikacijų bet kuriam vaistiniam preparatui, kuris vartojamas kombinuoto gydymo metu, to vaistinio preparato vartoti negalima.
4.4 Specialūs įspėjimai ir atsargumo priemonės
Dozę apsprendžiantis toksinis poveikis yra viduriavimas, pilvo skausmas, pykinimas, stomatitas, taip pat plaštakų ir pėdų sindromas (plaštakų ir pėdų odos reakcija, delnų ir padų eritrodizestezija). Dauguma nepageidaujamų reakcijų yra grįžtamos ir dėl jų visiškai nustoti gydyti vaistiniu preparatu nereikia, tačiau kartais tenka laikinai vaistinio preparato neskirti arba sumažinti jo dozes.
Viduriavimas. Pacientus, kurie sunkiai viduriuoja, reikia nuolat atidžiai stebėti ir, jei išryškėja dehidracija, jiems skirti skysčių ir elektrolitų pakaitalų. Galima taikyti standartinį viduriavimą slopinantį gydymą (pvz., skirti loperamido). Pagal KNVI BTK 2 laipsnio viduriavimas apibūdinamas, kai tuštinamasi 4-6 kartus per dieną arba tuštinamasi naktį, 3 laipsnio - kai tuštinamasi 7-9 kartus per dieną ar nelaikoma išmatų ir sutrinka absorbcija. 4 laipsnio viduriavimas – tai padažnėjęs ≥ 10 kartų per dieną tuštinimasis arba tuštinimasis su gausia kraujo priemaiša, arba kai prireikia parenterinės pagalbos. Kai būtina, dozę reikia mažinti (žr. 4.2 skyrių).
Dehidracija. Dehidracijos reikia išvengti arba ją koreguoti vos prasidėjusią. Pacientai, kuriems yra anoreksija, astenija, pykinimas, vėmimas ar viduriavimas, gali greitai netekti daug vandens. Dehidracija gali sukelti ūminį inkstų nepakankamumą, ypač tiems pacientams, kuriems jau yra sutrikusi inkstų funkcija, arba kai kapecitabinas yra skiriamas kartu su nefrotoksiškai veikiančiais vaistais. Dehidracijos pasekoje išsivystęs ūminis inkstų nepakankamumas potencialiai gali būti mirtinas. Jeigu atsiranda 2-ojo laipsnio (arba didesnė) dehidracija, gydymą kapecitabinu reikia nedelsiant nutraukti ir koreguoti dehidraciją. Vėl pradėti gydyti galima tik tada, kai bus koreguota dehidracija ir pašalintos arba kontroliuojamos bet kokios ją skatinančios priežastys. Dozę reikia keisti taip, kaip būtina pagal staiga išryškėjusį nepageidaujamą reiškinį (žr. 4.2 skyrių).
Plaštakų ir pėdų sindromas (taip pat žinomas kaip plaštakų ir pėdų odos reakcija arba delnų ir padų eritrodizestezija, arba chemoterapijos sukeliama galūnių eritema). 1 laipsnio plaštakų ir pėdų sindromas apibūdinamas kaip plaštakų ir (arba) pėdų tirpimas, dizestezija/parestezija, dilgčiojimas, neskausmingas patinimas ar eritema ir (arba) nemalonus pojūtis, kuris normalios paciento veiklos netrikdo. 2 laipsnio plaštakų ir pėdų sindromas – tai plaštakų ir (arba) pėdų skausminga eritema ir patinimas, ir (arba) nemalonus pojūtis, trikdantis kasdienę paciento veiklą. 3 laipsnio plaštakų ir pėdų sindromas – tai plaštakų ir (arba) pėdų šlapiuojantis pleiskanojimas, opėjimas, staigus ir stiprus skausmas ir (arba) sunkus nemalonus pojūtis, dėl kurio pacientas negali dirbti ar sutrinka jo kasdienė veikla. Jei atsiranda 2 ar 3 laipsnio plaštakų ir pėdų sindromas, kapecitabino reikia nebeskirti, kol reiškiniai išnyks arba jų intensyvumas sumažės iki 1 laipsnio. Atsiradus 3 laipsnio plaštakų ir pėdų sindromui, vėlesnes kapecitabino dozes reikia sumažinti. Kai kapecitabino vartojama kartu su cisplatina, plaštakų ir pėdų sindromo simptominiam arba antriniam profilaktiniam gydymui nepatartina vartoti vitamino B6 (piridoksino), nes paskelbta pranešimų, kad jis gali mažinti cisplatinos efektyvumą. Yra įrodymų, kad pacientams, gydomiems kapecitabinu, dekspantenolis plaštakų ir pėdų sindromo profilaktikai veikia efektyviai.
Toksinis poveikis širdžiai. Toksinis poveikis širdžiai, kuris susijęs su fluoropirimidino vartojimu, – tai miokardo infarktas, krūtinės angina, sutrikęs širdies ritmas, kardiogeninis šokas, staigi mirtis ir elektrokardiogramos pokyčiai (įskaitant labai retus QT intervalo pailgėjimo atvejus). Šios nepageidaujamos reakcijos gali būti dažnesnės pacientams, kurie anksčiau sirgo vainikinių širdies arterijų liga. Turimais duomenimis kapecitabino vartojusiems pacientams pasitaikė širdies ritmo sutrikimų (tame tarpe skilvelių virpėjimas, torsades de pointes ir bradikardija), krūtinės angina, miokardo infarktas, širdies funkcijos nepakankamumas ir kardiomiopatija. Pacientus, kurie yra sirgę sunkia širdies liga, aritmija ir krūtinės angina būtina gydyti atsargiai. (žr. 4.8 skyrių)
Hipokalcemija arba hiperkalcemija. Gydant kapecitabinu pasitaikė hipokalcemija arba hiperkalcemija. Pacientams, kuriems jau yra hipokalcemija ar hiperkalcemija, vaistinio preparato reikia skirti atsargiai (žr. 4.8 skyrių).
Centrinės ar periferinės nervų sistemos liga. Pacientus, sergančius centrinės ar periferinės nervų sistemos liga, pvz., turinčius metastazių smegenyse arba neuropatiją, reikia gydyti atsargiai (žr. 4.8 skyrių).
Cukrinis diabetas arba sutrikusi elektrolitų pusiausvyra. Pacientus, sergančius cukriniu diabetu ar turinčius sutrikusią elektrolitų pusiausvyrą, būtina gydyti atsargiai, nes gydymo kapecitabinu metu šios ligos gali pablogėti.
Kumarino darinių poveikis kraujo krešėjimui. Tiriant vaistinio preparato ir vienkartinės varfarino dozės sąveiką, nustatyta, kad ryškiai (+57%) padidėjo S-varfarino AUC. Šie duomenys leidžia manyti, kad atsiranda sąveika, kurios metu kapecitabinas tikriausiai inaktyvina citochromo P450 2C9 izofermento sistemą. Pacientų, kurie tuo pat metu vartoja kapecitabino ir geriamojo kumarino darinio antikoagulianto, antikoaguliacinę reakciją (TNS [tarptautinį normalizuotą santykį] arba protrombino laiką) reikia atidžiai, nuolat stebėti ir atitinkamai keisti antikoagulianto dozę (žr. 4.5 skyrių).
Sutrikusi kepenų funkcija. Kadangi nėra duomenų apie kapecitabino saugumą ir efektyvumą pacientams, kurių kepenų funkcija susilpnėjusi, reikia atidžiai ir nuolat stebėti pacientus, turinčius šiek tiek ar vidutiniškai sutrikusią kepenų funkciją, nepaisant ar yra metastazių kepenyse, ar jų nėra. Jei dėl gydymo bilirubino padaugėja > 3,0 x VNR (viršutinė normos riba), o kepenų aminotransferazių (ALT, AST) > 2,5 x VNR, kapecitabino reikia laikinai nebeskirti. Kapecitabino monoterapiją vėl galima tęsti, kai bilirubino sumažėja iki ≤ 3,0 x VNR arba kepenų aminotransferazių – iki ≤ 2,5 x VNR.
Sutrikusi inkstų funkcija. Pacientams, kurių inkstų funkcija palyginti su visa populiacija yra vidutiniškai sutrikusi (kreatinino klirensas 30-50 ml/min.), 3 ir 4 laipsnio nepageidaujamos reakcijos pasitaiko dažniau (žr. 4.2 ir 4.3 skyrius).
DPD trūkumas: retais, nenuspėjamais atvejais sunkūs toksiniai poveikiai (pvz.: stomatitas, viduriavimas, neutropenija ir neurotoksiškumas), kurie yra susiję su 5-FU, priskiriami sumažėjusiam DPD akyvumui. Dėl šios priežasties negalima atmesti sąsajos tarp sumažėjusio DPD aktyvumo ir potencialiai mirtinų 5-FU toksinių poveikių.
Pacientų, kuriems yra nustatytas DPD nepakankamumas, negalima gydyti kapecitabinu (žr. 4.3 skyrių). Pacientams, kuriems yra neatpažintas DPD nepakankamumas ir kurie buvo gydyti kapecitabinu, gali pasireikšti gyvybei pavojingi nepageidaujami poveikiai, manifestuojantys kaip ūminis apsinuodijimas (žr. 4.9 skyrių). Esant 2-4 laipsnio ūminiam apsinuodijimui, gydymą reikia nedelsiant nutraukti, kol nebeliks apsinuodijimo reiškinių. Visiškas gydymo nutraukimas svarstytinas tik kliniškai įvertinus apsinuodijimo reiškinių pasireiškimo pradžią, jų trukmę ir sunkumą.
Oftalmologinės komplikacijos: pacientai turi būti atidžiai stebimi dėl oftalmologinių komplikacijų, tokių kaip keratitas ir ragenos sutrikimai, ypač jei anksčiau yra buvę akių sutrikimų. Jei reikalinga, būtina pradėti akių sutrikimų gydymą.
Sunkios odos reakcijos: kapecitabinas gali sukelti sunkių odos reakcijų, tokių kaip Stevens-Johnson sindromas ar toksinė epidermio nekrolizė. Pacientams, kuriems gydymo metu pasireiškia sunki odos reakcija, gydymą kapecitabinu reikia nutraukti visam laikui.
4.5 Sąveika su kitais vaistiniais preparatais ir kitokia sąveika
Sąveika tirta tik suaugusiesiems.
Sąveika su kitais vaistiniais preparatais:
Citochromo P-45 2C9 substratai: išskyrus varfariną, kitų formalių vaistų tarpusavio sąveikos tyrimų tarp kapecitabino ir kitų CYP2C9 substratų neatlikta. Reikia laikytis atsargumo priemonių, kuomet kapecitabino skiriama su kitais 2C9 substratais (pvz.: fenitoinu). Apie sąveiką su kumarinio dariniais žiūrėkite žemiau ir 4.4 skyriuje.
Antikoaguliantai, kumarino dariniai: pacientams, vartojantiems kapecitabino kartu su kumarino dariniais antikoaguliantais, pvz., varfarinu ir fenprokumonu, pakito kraujo krešėjimo parametrai ir (arba) prasidėjo kraujavimas. Pradėjus vartoti kapecitabino, šios reakcijos išryškėjo per keletą dienų ar mėnesių, keliais atvejais – per mėnesį nustojus vartoti kapecitabino. Klinikinio farmakokinetinės sąveikos tyrimo metu, kai vartojant kapecitabino paskirta vienkartinė 20 mg varfarino dozė, S-varfarino AUC padidėjo 57% ir 91% padidėjo TNS reikšmė. Kadangi R-varfarino metabolizmas nepakito, šie duomenys rodo, kad kapecitabinas slopina 2C9 izofermentą, bet visiškai neveikia 1A2 ir 3A4 izofermentų. Kai pacientai kartu su kapecitabinu vartoja kumarino darinių antikoaguliantų, būtina nuolat tirti jų kraujo krešėjimo pokyčius (protrombino laiką ir TNS) ir atitinkamai tikslinti antikoagulianto dozę.
Fenitoinas: vartojant kapecitabino kartu su fenitoinu, pavieniais atvejais padidėjo fenitoino koncentracija plazmoje ir atsirado intoksikacijos fenitoinu simptomų. Pacientus, kurie kartu su fenitoinu vartoja kapecitabino, reikėtų reguliariai stebėti, ar nepadidėjo fenitoino koncentracija plazmoje.
Folino rūgštis/folio rūgštis: kapecitabino ir folino rūgšties derinio veikimo tyrimas rodo, kad folino rūgštis kapecitabinui ir jos metabolitų farmakokinetikai didesnio poveikio neturi. Tačiau folino rūgštis veikia kapecitabino farmakodinamiką ir gali stiprinti toksinį kapecitabino poveikį: vartojant vien kapecitabino intermituojančiu (pertraukiamuoju) režimu, didžiausia jo toleruojama dozė (DTD) yra 3000 mg/m2 per parą, tuo tarpu skiriant kapecitabino kartu su folino rūgštimi (geriant po 30 mg du kartus per parą) – tik 2000 mg/m2. Padidėjęs toksiškumas gali būti susijęs su gydymo režimo pakeitimu iš 5-FU/LV gydymo į gydymą kapecitabinu. Tai taip pat gali būti susiję su folio rūgšties papildų vartojimu folatų trūkumui, dėl panašumo tarp folino ir folio rūgščių.
Sorivudinas ir jo analogai: aprašyta kliniškai reikšminga sorivudino ir 5-FU sąveika, kurios metu sorivudinas inaktyvina dihidropirimidindehidrogenazę. Ši sąveika, dėl kurios didėja fluoropirimidino toksiškumas, gali būti mirtina. Dėl to kapecitabino kartu su sorivudinu ar jo cheminiais analogais, pvz., brivudinu, skirti negalima (žr. 4.3 skyrių). Tarp gydymo sorivudinu ar cheminiais jo analogais, pvz., brivudinu, pabaigos ir gydymo kapecitabinu pradžios būtina daryti mažiausiai 4 savaičių pertrauką.
Antacidai: tyrinėtas aliuminio hidroksido ir magnio hidroksido turinčio antacido poveikis kapecitabino farmakokinetikai. Nustatyta, kad plazmoje šiek tiek padidėjo kapecitabino ir vieno jo metabolito (5’-DFCR) koncentracija, bet nebuvo jokio poveikio 3 pagrindiniams metabolitams (5’-DFUR, 5-FU ir FBAL).
Alopurinolis: pastebėta 5-FU ir alopurinolio sąveika; dėl to galimas 5-FU veiksmingumo sumažėjimas. Reikia vengti skirti alopurinolį kartu su kapecitabinu.
Interferonas alfa: kai kapecitabino vartota kartu su interferonu alfa-2a (3 MTV/m2 per parą), jo DTD buvo 2000 mg/m2 per parą, kai vartota vien kapecitabino – 3000 mg/m2 per parą.
Radioterapija. Tiesiosios žarnos vėžiui gydyti protarpiniu būdu vartojamo vieno kapecitabino DTD yra 3000 mg/m2 kūno paviršiaus per parą, derinamo su radioterapija, kuri taikoma nepertraukiamai arba kasdien nuo pirmadienio iki penktadienio 6 savaites, kapecitabino DTD yra 2000 mg/m2 kūno paviršiaus per parą.
Oksaliplatina: kapecitabino vartojant kartu su oksaliplatina arba oksaliplatinos ir bevacizumabo deriniu, kliniškai reikšmingų ekspozicijos kapecitabinui, jo metabolitams, laisvai platinai ar bendram platinos kiekiui skirtumų nenustatyta.
Bevacizumabas: kartu vartojami oksaliplatina ir bevacizumabas kliniškai reikšmingo poveikio kapecitabino ir jo metabolitų farmakokinetikos parametrams neturėjo.
Sąveika su maistu: Visų klinikinių tyrimų metu pacientams buvo nurodyta gerti kapecitabino ne vėliau kaip 30 minučių po valgio. Kadangi dabartiniai kapecitabino saugumo ir efektyvumo duomenys gauti vartojant kartu su maistu, rekomenduojama kapecitabino skirti valgant. Kai vaistinio preparato vartojama kartu su maistu, lėtėja kapecitabino rezorbcija (žr. 5.2 skyrių).
4.6 Vaisingumas, nėštumo ir žindymo laikotarpis
Vaisingo amžiaus moterys / vyrų ir moterų kontracepcija
Vaisingoms moterims reikia patarti gydymo kapecitabinu metu nepastoti. Jeigu pacientė gydymo kapecitabinu metu pastoja, jai būtina paaiškinti apie galimą pavojų vaisiui. Gydymo metu reikia vartoti veiksmingas kontracepcijos priemones.
Nėštumas
Kapecitabino poveikio nėščiosioms tyrimų nėra; tačiau tikėtina, kad, jei jo vartotų nėščios moterys, kapecitabinas galėtų pažeisti vaisių. Tiriant kapecitabino toksinį poveikį gyvūnų reprodukcijai nustatyta, kad vaistinis preparatas žudomai veikia gemalą ir pasižymi teratogeniškumu. Tikėtina, kad tokį poveikį sukelia fluoropirimidino dariniai. Nėštumo metu kapecitabino vartoti draudžiama.
Žindymas
Ar kapecitabino patenka į moters pieną, nežinoma. Žindančių pelių piene buvo nustatytos didelės kapecitabino ir jo metabolitų koncentracijos. Kai gydoma kapecitabino preparatu, kūdikio žindyti negalima.
Vaisingumas
Duomenų apie kapecitabino poveikį vaisingumui nėra. Į pagrindinius kapecitabino tyrimus buvo įtraukti tik tie vyrai ir moterys, kurie sutiko vartoti priimtiną nėštumo leidžiantį išvengti kontracepcijos metodą viso tyrimo metu, taip pat ir reikalingą periodą po tyrimo. Tyrimų su gyvūnais metu, buvo stebėti poveikiai vaisingumui (žr. 5.3 skyrių).
4.7 Poveikis gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus
Kapecitabinas gebėjimą vairuoti ir valdyti mechanizmus veikia silpnai arba vidutiniškai. Kapecitabinas gali sukelti svaigulį, nuovargį ir pykinimą.
4.8 Nepageidaujamas poveikis
1. Saugumo profilio santrauka
Bendras kapecitabino saugumo profilis remiasi tyrimų duomenimis, gautais pagal įvairias indikacijas gydant daugiau nei 3000 pacientų, kuriems taikyta kapecitabino monoterapija arba kapecitabino skirta kartu su įvairiais chemoterapijos režimais. Kapecitabino saugumo profilis gydant pacientus, sergančius metastazavusiu krūties vėžiu, metastazavusiu gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiu, taip pat gaubtinės žarnos vėžio adjuvantinio gydymo atveju yra panašus. Pagrindinių tyrimų detalius duomenis, įskaitant tyrimo planus ir svarbiausius veiksmingumo rezultatus, rasite 5.1 skyriuje.
Pranešama, kad dažniausiai pastebėtos ir (arba) klinikai svarbios su gydymu susijusios nepageidaujamos reakcijos (NR) buvo: sutrikusi virškinimo trakto veikla (ypač viduriavimas, pykinimas, vėmimas, pilvo skausmas, stomatitas), plaštakų ir pėdų sindromas (delnų ir padų eritrodizestezija), nuovargis, astenija, anoreksija, toksinis poveikis širdžiai, dar labiau sutrikusi jau buvusi nenormali inkstų funkcija ir trombozė/embolija.
2. Nepageidaujamų reakcijų santrauka lentelėse
NR, kurios gydant pacientus pagal įvairias indikacijas, tyrėjų nuomone, galbūt, tikriausiai arba šiek tiek susijusios su kapecitabino monoterapija, pateiktos 4 lentelėje, o kapecitabiną derinant su įvairiais chemoterapijos režimais – 5 lentelėje. Pagal dažnį NR suskirstytos į tokias grupes: labai dažnos (≥1/10), dažnos (≥1/100, <1/10), nedažnos (≥1/1000, <1/100), retos (≥1/10000, <1/1000) ir labai retos <1/10000)Kiekvienoje dažnio grupėje NR pateikiamos mažėjančio sunkumo tvarka.
Kapecitabino monoterapija
4 lentelėje išvardytos su kapecitabino monoterapija susijusios NR, nustatytos remiantis trijų pagrindinių klinikinių tyrimų (M66001, SO14695, ir SO14796 tyrimų) saugumo duomenų analize, kai gydyta daugiau nei 1900 pacientų. NR papildo atitinkamo dažnio grupės reakcijas, sukauptas pagal bendrą duomenų analizę.
4 lentelė. Su vaistinio preparato vartojimu susijusių NR santrauka, kai pacientams taikyta kapecitabino monoterapija.
Organizmo sistema |
Labai dažnos Visų laipsnių |
Dažnos Visų laipsnių |
Nedažnos Sunkios ir (arba) gresiančios gyvybei (3-4 laipsnio) arba vertinamos kaip mediciniškai svarbios |
Infekcijos ir infestacijos |
- |
Herpes virusinė infekcija, nosiaryklės uždegimas, apatinių kvėpavimo takų infekcija |
Sepsis, šlapimo takų infekcija, celiulitas, tonzilitas, faringitas, burnos kandidozė, gripas, gastroenteritas, grybelinė infekcija, infekcija, danties abscesas |
Gerybiniai, piktybiniai ir nepatikslinti navikai (tarp jų cistos ir polipai) |
- |
- |
Lipoma |
Kraujo ir limfinės sistemos sutrikimai |
- |
Neutropenija, anemija |
Febrilinė neutropenija, pancitopenija, granulocitopenija, trombocitopenija, leukopenija, hemolizinė anemija, padidėjęs tarptautinis normalizuotas santykis (TNS) /pailgėjęs protrombino laikas |
Imuninės sistemos sutrikimai |
- |
- |
Padidėjęs jautrumas |
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai |
Anoreksija |
Dehidracija, sumažėjęs svoris |
Cukrinis diabetas, hipokalemija, sutrikęs apetitas, bloga mityba, hipertrigliceridemija |
Psichikos sutrikimai |
- |
Nemiga, depresija |
Sumišimo būsena, panikos priepuolis, prislėgta nuotaika, susilpnėjęs lytinis potraukis |
Nervų sistemos sutrikimai |
- |
Galvos skausmas, letargija, svaigulys, parestezija, disgeuzija
|
Afazija, pablogėjusi atmintis, ataksija, apalpimas, sutrikusi kūno pusiausvyra, sutrikęs gebėjimas jausti, periferinė neuropatija |
Akių sutrikimai |
- |
Padidėjęs ašarojimas, konjunktyvitas, akies sudirginimas |
Sumažėjęs regėjimo aštrumas, diplopija |
Ausų ir labirintų sutrikimai |
- |
- |
Vertigo, ausies skausmas |
Širdies sutrikimai |
- |
- |
Nestabili krūtinės angina, krūtinės angina, miokardo išemija, prieširdžių virpėjimas, aritmija, tachikardija, sinusinė tachikardija, palpitacijos |
Kraujagyslių sutrikimai |
- |
Tromboflebitas |
Giliųjų venų trombozė, arterinė hipertenzija, taškinės kraujosruvos, hipotenzija, karščio pylimas, galūnių šaltumas |
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpuplaučio sutrikimai |
- |
Dusulys, kraujavimas iš nosies, kosulys, rinorėja |
Plaučių embolija, pneumotoraksas, skrepliavimas krauju, astma, įtampos dusulys |
Virškinimo trakto sutrikimai |
Viduriavimas, vėmimas, pykinimas, stomatitas, pilvo skausmas |
Kraujavimas iš virškinimo trakto, vidurių užkietėjimas, viršutinės pilvo dalies skausmas, dispepsija, dujų kaupimasis žarnyne, burnos džiūvimas |
Žarnų nepraeinamumas, ascitas, enteritas, gastritas, sutrikęs rijimas, apatinės pilvo dalies skausmas, stemplės uždegimas, nemalonus pojūtis pilve, gastroezofaginio refliukso liga, kolitas, kraujas išmatose |
Kepenų, tulžies pūslės ir latakų sutrikimai |
- |
Hiperbilirubinemija, nenormalūs kepenų funkcijos tyrimų rodmenys |
|
Odos ir poodinio audinio sutrikimai |
Delnų ir padų eritrodizestezijos sindromas |
Bėrimas, alopecija, eritema, odos sausėjimas, niežulys, odos hiperpigmentacija, bėrimas dėmėmis, odos lupimasis, dermatitas, sutrikusi pigmentacija, nagų pažeidimas |
Pūslės, odos opa, bėrimas, dilgėlinė, fotosensibilizacijos reakcija, delnų eritema, pabrinkęs veidas, purpura, apšvitos sukelto pažeidimo sindromas. |
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai |
- |
Kojų ir rankų skausmas, nugaros skausmas, sąnarių skausmas |
Sąnarių tinimas, kaulų skausmas, veido skausmas, skeleto raumenų rigidiškumas, raumenų silpnumas |
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai |
- |
- |
Inksto vandenė, šlapimo nelaikymas, kraujas šlapime, dažnas šlapinimasis naktį, padidėjusi kreatinino koncentracija kraujyje |
Lytinės sistemos ir krūties sutrikimai |
- |
- |
Makšties hemoragija |
Bendriejis sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai |
Nuovargis, astenija |
Karščiavimas, periferinė edema, negalavimas, krūtinės skausmas
|
Edema, šaltkrėtis, į gripą panaši liga, sustingimas, padidėjusi kūno temperatūra |
Kapecitabino poveikis taikant kombinuotą gydymą
5 lentelėje išvardytos NR, susijusios su kapecitabino vartojimu kartu su įvairiais chemoterapijos režimais ir nustatytos remiantis saugumo duomenimis gydant daugiau nei 3000 pacientų pagal įvairias indikacijas. NR susumuotos su atitinkamo dažnio (labai dažnos, dažnos) grupės reakcijomis pagal didžiausią dažnį bet kurio pagrindinių klinikinių tyrimų metu, bet įskaitytos tik tos, kurios pasireiškė papildomai, t. y. be tų, kurios buvo nustatytos kapecitabino monoterapijos metu, arba kurių dažnis buvo didesnis negu taikant kapecitabino monoterapiją (žr. 4 lentelę). Nedažnos NR, apie kurias pranešta vartojant kapecitabino kompleksinio gydymo metu, atitinka NR, pastebėtas taikant kapecitabino monoterapiją, arba apie kurias pranešta taikant derinamojo vaistinio preparato monoterapiją (literatūros duomenys ir (arba) atitinkamų vaistinių preparatų charakteristikų santraukos).
Kai kurios NR yra reakcijos, kurios paprastai pastebėtos vartojant kapecitabino kartu su derinamuoju vaistiniu preparatu (pvz., periferinė sensorinė neuropatija – vartojant kartu su docetakseliu arba oksaliplatina, arterinė hipertenzija – su bevacizumabu), tačiau negalima atmesti kenksmingo kapecitabino poveikio.
5 lentelė. Su vaistiniais preparatais susijusios NR pacientams, vartojusiems kapecitabino kombinuoto gydymo metu, pastebėtos papildomai, t.y. be tų reakcijų, kurios buvo nustatytos taikant kapecitabino monoterapiją, arba kurių dažnis buvo didesnis negu kapecitabino monoterapijos metu
Organizmo sistema |
Labai dažni Visų laipsnių |
Dažni Visų laipsnių |
Infekcijos ir infestacijos |
- |
Juostinė pūslelinė, šlapimo takų infekcija, burnos kandidozė, viršutinių kvėpavimo takų infekcija, sloga, gripas, +infekcija, burnos ertmės pūslelinė |
Kraujo ir limfinės sistemos sutrikimai |
+Neutropenija, +leukopenija, +anemija, +neutropeninis karščiavimas, trombocitopenija |
Kaulų čiulpų funkcijos slopinimas, +febrilinė neutropenija |
Imuninės sistemos sutrikimai |
- |
Padidėjęs jautrumas |
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai |
Sumažėjęs apetitas |
Hipokalemija, hiponatremija, hipomagnezemija, hipokalcemija, hiperglikemija |
Psichikos sutrikimai |
- |
Sutrikęs miegas, nerimas |
Nervų sistemos sutrikimai |
Parestezija, dizestezija, periferinė neuropatija, periferinė jutiminė neuropatija, dizgeuzija, galvos skausmas |
Toksinis poveikis nervų sistemai, drebulys, neuralgija, padidėjusio jautrumo reakcija, hipestezija |
Akių sutrikimai |
Padidėjęs ašarojimas |
Regos sutrikimai, akies sausėjimas, akies skausmas, pablogėjusi rega, neryškus matymas |
Ausų ir labirintų sutrikimai |
- |
Spengimas ausyse, susilpnėjusi klausa |
Širdies sutrikimai |
- |
Prieširdžių virpėjimas, širdies išemija/infarktas |
Kraujagyslių sutrikimai |
Kojų tinimas, arterinė hipertenzija, +embolija ir trombozė |
Paraudimas, hipotenzija, hipertenzinė krizė, karščio pylimas, flebitas |
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpuplaučio sutrikimai |
Skaudama ryklė, ryklės dizestezija |
Žagsėjimas, ryklės ir gerklų skausmas, balso sutrikimas |
Virškinimo trakto sutrikimai |
Vidurių užkietėjimas, sutrikęs virškinimas |
Viršutinės virškinimo trakto dalies kraujavimas, burnos gleivinės išopėjimas, gastritas, pilvo pūtimas, gastroezofaginio refliukso liga, burnos skausmas, sutrikęs rijimas, tiesiosios žarnos kraujavimas, apatinės pilvo dalies skausmas, burnos ertmės dizestezija, burnos ertmės parestezija, burnos ertmės hipestezija, nemalonūs pojūčiai pilve |
Kepenų, tulžies pūslės ir latakų sutrikimai |
- |
Nenormali kepenų veikla |
Odos ir poodinio audinio sutrikimai |
Alopecija, nagų pažeidimas |
Hiperhidrozė, eriteminis bėrimas, dilgėlinė, prakaitavimas naktį |
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai |
Raumenų skausmas, sąnarių skausmas, rankų ir kojų skausmas |
Žandikaulių skausmas, raumenų spazmai, mėšlungiškas žandikaulių sukandimas, raumenų silpnumas |
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai |
- |
Kraujas šlapime, baltymai šlapime, sumažėjęs inkstų kreatinino klirensas, sutrikęs šlapinimasis |
Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai |
Karščiavimas, silpnumas, +letargija, temperatūros netoleravimas |
Gleivinių uždegimas, kojų ir rankų skausmas, skausmas, šaltkrėtis, krūtinės skausmas, į gripą panaši liga +karščiavimas, su infuzija susijusios reakcijos, injekcijos vietos reakcijos, infuzijos vietos skausmas, injekcijos vietos skausmas |
Sužalojimai, apsinuodijimai ir procedūrų komplikacijos |
- |
Kontūzija |
+ Kiekvienam terminui dažnis nurodytas įskaičiuojant visų laipsnių NR. Terminams, kurie pažymėti “+”, skaičiuotas 3-4 laipsnio NR dažnis. NR susumuotos pagal didžiausią dažnį, pastebėtą bet kurio pagrindinio kombinuoto tyrimo metu.
Poregistracinė patirtis
Jau prekiaujant vaistiniu preparatu nustatytos papildomos sunkios nepageidaujamos reakcijos:
6 lentelė. Su kapecitabino vartojimu susijusių nepageidaujamų reakcijų santrauka, vaistui esant rinkoje
Organų sistema |
Reti |
Labai reti |
Akių sutrikimai |
Ašarų latako stenozė, ragenos sutrikimai, keratitas, taškinis keratitas |
|
Širdies sutrikimai |
Skilvelių virpėjimas, QT intervalo prailgėjimas, Torsade de pointes, bradikardija, vazospazmas. |
|
Kepenų ir tulžies takų sutrikimai |
Kepenų nepakankamumas, cholestazinis hepatitas. |
|
Odos ir poodinio audinio sutrikimai |
Odos raudonoji vilkligė |
Sunkios odos reakcijos, tokios kaip Stevens-Johnson sindromas ar toksinė epidermio nekrolizė (žr. 4.4. skyrių) |
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai |
Dehidracijos sukeltas ūminis inkstų nepakankamumas |
|
Tam tikrų nepageidaujamų reakcijų apibūdinimas
Plaštakų ir pėdų sindromas (žr. 4.4 skyrių)
Taikant kapecitabino monoterapiją po 1250 mg/m2 du kartus per parą kas 3 savaites nuo 1 iki 14 dienos (tyrimai apima adjuvantinį gaubtinės žarnos vėžio, gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio ir krūties vėžio gydymą), visų laipsnių PPS nustatytas nuo 53% iki 60% pacientų, o vartojant kapecitabino ir docetakselio derinį metastazavusiam krūties vėžiui gydyti – 63% pacientų. Kombinuoto gydymo metu vartojant kapecitabino po 1000 mg/m2 du kartus per parą kas 3 savaites nuo 1 iki 14 dienos, visų laipsnių PPS pastebėtas nuo 22% iki 30% pacientų.
14 klinikinių tyrimų duomenų tarpinė analizė parodė, kad pagal įvairias indikacijas (gaubtinės, gaubtinės ir tiesiosios žarnų, skrandžio bei krūties vėžys) gydant daugiau kaip 4700 pacientų, kuriems taikyta kapecitabino monoterapija arba gydymas kapecitabinu derintas su įvairiais chemoterapijos režimais, PPS (visų laipsnių) pasitaikė 2066 (43%) pacientų, esant laiko nuo gydymo kapecitabinu pradžios medianai 239 (95% PI 201, 288) dienų. Visų kompleksinių tyrimų metu su padidėjusia PPS atsiradimo rizika buvo statistiškai reikšmingai susijusios šios kovariacijos: pradinės kapecitabino dozės (gramais) didėjimas, mažėjimas kumuliacinės kapecitabino dozės (0,1*kg), santykinės dozės intensyvumo per pirmąsias šešias savaites didėjimas, tiriamojo gydymo trukmės (savaitėmis) ilgėjimas, didėjantis amžius (10 metų intervalais), moteriškoji lytis ir gera pradinė sveikatos būklė pagal ECOG skalę (0, palyginti su ≥1).
Viduriavimas (žr. 4.4 skyrių)
Kapecitabinas gali sukelti viduriavimą, kuris pasitaikė 50% pacientų. 14 klinikinių tyrimų duomenų tarpinės analizės rezultatai, gauti gydant kapecitabinu daugiau kaip 4700 pacientų, parodė, kad visų kompleksinių tyrimų metu su didesne viduriavimo rizika statistiškai reikšmingai buvo susijusios šios kovariacijos: pradinės kapecitabino dozės (gramais) didėjimas, tiriamojo gydymo trukmės (savaitėmis) ilgėjimas, didėjantis paciento amžius (10 metų intervalais) ir moteriškoji lytis. Su mažėjančia viduriavimo rizika statistiškai reikšmingai buvo susijusios šios kovariacijos: kumuliacinės kapecitabino dozės (0,1*kg) didėjimas ir santykinės dozės intensyvumo per pirmąsias šešias savaites didėjimas.
Toksinis poveikis širdžiai (žr. 4.4 skyrių)
Be NR, pateiktų 4 ir 5 lentelėse, toliau nurodytos NR, pasitaikiusios mažiau nei 0,1% pacientų taikant kapecitabino monoterapiją 949 pacientams 7 klinikinių tyrimų (2 III fazės ir 5 II fazės klinikiniai tyrimai, kurių metu gydyti pacientai, sergantys metastazavusiu gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiu ir metastazavusiu krūties vėžiu) saugumo duomenų analizės duomenimis buvo: kardiomiopatija, širdies funkcijos nepakankamumas, staigi mirtis ir skilvelių ekstrasistolės.
Encefalopatija
Be NR, pateiktų 4 ir 5 lentelėse, remiantis anksčiau nurodyta visų 7 klinikinių tyrimų saugumo duomenų analize, nustatyta, kad encefalopatija taip pat buvo susijusi su kapecitabino monoterapija ir pasitaikė mažiau nei 0,1% pacientų.
3. Specialios pacientų grupės
Pagyvenę pacientai (žr. 4.2 skyrių):
Vaisto saugumo duomenų analizė parodė, kad ≥ 60 metų pacientus gydant vien kapecitabinu ir kapecitabinu kartu su docetakseliu, jiems, palyginti su < 60 metų pacientais, su gydymu susijusių 3 ir 4 laipsnio nepageidaujamų ir sunkių nepageidaujamų reakcijų pasitaikė dažniau. ≥ 60 metų pacientams, gydytiems kapecitabinu kartu su docetakseliu, taip pat dėl nepageidaujamų reakcijų gydymas buvo nutrauktas daug anksčiau negu < 60 metų pacientams.
14 klinikinių tyrimų duomenų tarpinės analizės rezultatai, gauti gydant kapecitabinu daugiau nei 4700 pacientų, parodė, kad visų kompleksinių tyrimų metu didėjant pacientų amžiui (skaičiuojant 10 metų intervalais) statistiškai reikšmingai didėjo PPS ir dažnesnio viduriavimo rizika, taip pat mažėjo neutropenijos atsiradimo rizika.
Lytis
14 klinikinių tyrimų duomenų tarpinės analizės rezultatai parodė, kad gydant kapecitabinu daugiau nei 4700 pacientų, visų kompleksinių tyrimų metu su moteriškąja lytimi statistiškai reikšmingai buvo susijusi didesnė PPS ir viduriavimo atsiradimo rizika bei sumažėjusi neutropenijos rizika.
Pacientai, kurių inkstų funkcija pablogėjusi (žr. 4.2, 4.4 ir 5.2 skyrius):
Vaisto saugumo duomenų analizė parodė, kad pacientams, kuriems buvo taikyta kapecitabino monoterapija (gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžys) ir kurių inkstų funkcija jau prieš gydymą buvo pablogėjusi, su gydymu susijusios 3 ir 4 laipsnio nepageidaujamos reakcijos pasitaikė dažniau, palyginti su tais pacientais, kurių inkstų funkcija buvo normali (atitinkamai: kai nesutrikusi inkstų funkcija - 36% pacientų, n=268; šiek tiek sutrikusi – 41%, n=257; vidutiniškai sutrikusi − 54%, n=59) (žr. 5.2 skyrių). Pacientams, kurių inkstų funkcija vidutiniškai sutrikusi, dažniau (44%) mažinta dozė negu tiems pacientams, kurių inkstų funkcija nesutrikusi (33%) ar sutrikusi tik šiek tiek (32%) ir jiems taip pat reikėjo anksčiau nutraukti gydymą (21% gydyti liautasi dviejų pirmųjų ciklų metu), palyginti su tais pacientais, kurių inkstų funkcija buvo nesutrikusi (5%) ar šiek tiek sutrikusi (8%).
Pranešimas apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas
Svarbu pranešti apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas, pastebėtas po vaistinio preparato pateikimo į rinką, nes tai leidžia nuolat stebėti vaistinio preparato naudos ir rizikos santykį. Sveikatos priežiūros specialistai turi pranešti apie bet kokias įtariamas nepageidaujamas reakcijas, užpildę interneto svetainėje http://www.vvkt.lt/ esančią formą, ir atsiųsti ją paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt.
4.9 Perdozavimas
Ūminio perdozavimo reiškiniai yra pykinimas, vėmimas, viduriavimas, gleivinių uždegimas, skrandžio ir žarnų sudirginimas ir jų kraujavimas, taip pat kaulų čiulpų funkcijos slopinimas. Jei perdozuojama, taikomos įprastinės gydymo ir palaikomosios priemonės, siekiant pašalinti esančius klinikinius pažeidimų reiškinius ir išvengti galimų jų komplikacijų.
5. FARMAKOLOGINĖS SAVYBĖS
5.1 Farmakodinaminės savybės
Farmakoterapinė grupė – citostatikai (antimetabolitai), ATC kodas – L01BC06.
Kapecitabinas yra necitotoksinis fluoropirimidino karbamatas, kuris yra geriamasis 5-fluorouracilo (5-FU) citotoksinės dalies pirmtakas. Kapecitabinas aktyvinamas vykstant kelioms fermentų katalizuojamoms reakcijoms (žr. 5.2 skyrių). Galutinio virtimo į 5-FU metu dalyvauja fermentas timidinfosforilazė (ThyPase), kurios aptinkama ne tik navikų, bet ir sveikuose audiniuose, nors dažniausiai ir mažesnės koncentracijos. Naudojant žmogaus vėžio ksenotransplantavimo modelį nustatyta, kad kapecitabino ir docetakselio derinys veikė sinergistiškai; matyti, tai susiję su docetakselio timidinfosforilazę slopinančiu poveikiu.
Įrodyta, kad vykstant 5-FU anabolizmui blokuojama dezoksiuridilo rūgšties virtimo timidilo rūgštimi metilinimo reakcija, tokiu būdu veikiama dezoksiribonukleino rūgšties (DNR) sintezė. Šis 5-FU įsijungimas į metabolizmą taip pat slopina RNR ir baltymų sintezę. Kadangi DNR ir RNR yra būtinos ląstelių dalijimuisi ir augimui, dėl šio 5-FU poveikio gali atsirasti timidino stoka, kuri sutrikdo ląstelių augimą ir lemia jų žūtį. Šis DNR ir RNR stoką sukeliantis poveikis ryškiausias tose ląstelėse, kurios greičiau dauginasi ir kuriose 5-FU sparčiau metabolizuojamas.
Gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžys
Monoterapija kapecitabinu gaubtinės žarnos vėžio adjuvantiniam gydymui
Vieno daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo, kai gydyti pacientai, sergantys III stadijos (Dukes C) gaubtinės žarnos vėžiu, duomenimis patvirtinta, kad kapecitabiną galima vartoti kaip papildomą gydymą pacientams, kurie serga gaubtinės žarnos vėžiu (XACT tyrimas; M66001). Šio tyrimo metu 1987 pacientai randomizuoti į gydomus kapecitabinu (po 1250 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, paskui darant 1 savaitės pertrauką; iš viso 3 savaičių ciklais 24 savaites) arba gydomus 5-FU ir leukovorinu (Mayo klinikos režimas: 20 mg/m2 leukovorino leidžiant į veną, paskui nuo 1-os iki 5-os dienos po 425 mg/m2 5-FU leidžiant į veną iš karto kas 28 dienas 24 savaites). Pagal pacientų išgyvenimą iki ligos progresavimo kapecitabino poveikis pagal protokolą gydytoje populiacijoje buvo bent jau tolygus į veną leisto 5-FU/LV poveikiui (rizikos santykis 0,92; 95% PI 0,80-1,06). Visų randomizuotų pacientų išgyvenimo iki ligos progresavimo ir bendro išgyvenimo trukmės skirtumų tyrimai parodė, kad vartojant kapecitabino, palyginti su 5-FU/LV poveikiu, rizikos santykis buvo atitinkamai 0,88 (95% PI 0,77-1,01; p = 0,068) ir 0,86 (95% PI 0,74-1,01; p = 0,060). Analizės momentu stebėjimo laikotarpio mediana buvo 6,9 metų. Iš anksto suplanuota daugiavariantė Cox analizė parodė kapecitabino pranašumą prieš 5FU/LV boliuso injekciją. Statistinės analizės plane dėl įtraukimo į modelį buvo iš anksto tiksliai apibrėžti šie veiksniai: amžius, laikas nuo operacijos iki randomizacijos, lytis, pradiniai CEA (karcinoembrioninio antigeno) lygmenys, pradinė limfmazgių būklė ir šalis. Pagal visos randomizuotos populiacijos išgyvenimą iki ligos progresavimo (rizikos santykis 0,849; 95% PI 0,739-0,976; p = 0,0212), taip pat pagal bendrą išgyvenimą (rizikos santykis 0,828; 95% PI 0,705-0,971; p = 0,0203) buvo įrodyta, kad kapecitabinas yra pranašesnis už 5FU/LV.
Kombinuotas adjuvantinis sergančiųjų gaubtinės žarnos vėžiu gydymas
Vieno daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo, kurio metu gydyti III stadijos (Dukes C) gaubtinės žarnos vėžiu sergantys pacientai, duomenimis patvirtinta, kad kapecitabino galima vartoti kartu su oksaliplatina (XELOX) adjuvantiniam sergančiųjų gaubtinės žarnos vėžiu gydymui (NO16968 klinikinis tyrimas). Šio tyrimo metu 944 pacientai buvo randomizuoti į gydymo 3-jų savaičių ciklais 24 savaites skiriant kapecitabino (po 1000 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, paskui darant 1 savaitės pertrauką) kartu su oksaliplatina (po 130 mg/m2 dozę 2 valandų trukmės intraveninės infuzijos būdu skiriant pirmąją kiekvieno 3 savaičių ciklo dieną) grupę; o 942 pacientai buvo randomizuoti į gydymo 5-FU (skiriamo į veną iš karto) ir leukovorinu grupę. Pirminės numatytų gydyti pacientų (NGP) populiacijos išgyvenamumo be ligos požymių analizės metu nustatyta, kad XELOX yra reikšmingai veiksmingesnis lyginant su 5-FU/LV (rizikos santykis 0,80, 95% PI = [0,69; 0,93]; p = 0,0045). 3 metų išgyvenamumo be ligos požymių dažnis XELOX vartojusiųjų grupėje buvo 71%, lyginant su 67% 5-FU/LV grupėje. Antrinės vertinamosios baigties (išgyvenamumo be recidyvo) analizės duomenys patvirtina minėtus rezultatus (XELOX poveikį lyginant su 5-FU/LV, nustatytas rizikos santykis 0,78, 95% PI = [0,67; 0,92]; p = 0,0024). Nustatyta tendencija, kad XELOX poveikyje pailgėja bendrasis išgyvenamumas (rizikos santykis 0,87, 95% PI = [0,72; 1,05]; p = 0,1486), t. y. 13% sumažėja mirties rizika. 5 metų bendrojo išgyvenamumo dažnis XELOX vartojusiųjų grupėje buvo 78%, lyginant su 74% 5-FU/LV grupėje. Veiksmingumo duomenims pagrįsti stebėjimo laikotarpio mediana bendrajam išgyvenamumui buvo 59 mėnesiai, o išgyvenamumui be ligos požymių – 57 mėnesiai. NGP populiacijoje pašalinimo dėl nepageidaujamų reiškinių dažnis buvo didesnis XELOX derinį vartojusiųjų grupėje (21%) lyginant su 5-FU/LV monoterapiją vartojusiųjų grupe (9%).
Kapecitabino monoterapija, kai pacientai serga metastazavusiu gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiu
Dviejų vienodai suplanuotų, daugiacentrių, randomizuotų bei kontroliuojamų III fazės klinikinių tyrimų (SO14695; SO14796) duomenys patvirtina, kad kapecitabinas vartotinas kaip pirmojo pasirinkimo vaistinis preparatas metastazavusiam gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiui gydyti. Šių tyrimų metu kapecitabinu (po1250 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, po to darant 1 savaitės pertrauką, t.y. 3 savaičių ciklais) gydyti 603 atsitiktinai parinkti pacientai. 604 pacientai atsitiktinai atrinkti, kad būtų gydomi 5-FU ir leukovorinu (Mayo gydymo schema: 20 mg/m2 leukovorino švirkščiama į veną, po to 425 mg/m2 5- FU smūginė dozė į veną 1-5 dieną kas 28 dienas). Visų atsitiktinai surinktų grupių bendras objektyvaus atsako dažnis (tyrėjų vertinimu) buvo 25,7% (kapecitabinas) ir 16,7% (gydant pagal Mayo schemą); p<0,0002. Vidutinė išgyvenimo trukmė iki ligos progresavimo buvo 140 dienų (kapecitabinas) ir 144 dienos (Mayo gydymo schema). Vidutinė išgyvenimo trukmė buvo 392 dienos (kapecitabinas), palyginti su 391 diena (Mayo gydymo schema). Šiuo metu palyginamųjų kapecitabino monoterapijos ir pirmos eilės derinių duomenų, gydant gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžį, neturima.
Metastazavusio gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio kombinuotas pirmojo pasirinkimo gydymas
Daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo (N016966) duomenys paremia metastazavusio gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio pirmaeilę terapiją kapecitabino deriniu su oksaliplatina arba kapecitabino deriniu su oksaliplatina ir bevacizumabu. Tyrimas buvo 2 etapų: pradinis 2 grupių etapas, kurio metu 634 pacientai buvo randomizuoti į dvi skirtingai gydomas grupes, įskaitant gydomas XELOX arba FOLFOX-4 režimu, ir tolesnį faktorialų 2x2 veiksnių etapą, kurio metu 1401 pacientas buvo randomizuotas į keturias skirtingai gydomas grupes, įskaitant gydomas XELOX + placebas, FOLFOX-4 + placebas, XELOX + bevacizumabas ir FOLFOX-4 + bevacizumabas. Apie gydymo režimus žiūrėkite 6 lentelę.
7 lentelė. Gydymo režimai NO16966 tyrimo metu (mGTŽV)
|
Gydymas |
Pradinė dozė |
Vartojimo metodas |
FOLFOX-4 arba FOLFOX-4 + bevacizumabas |
Oksaliplatina Leukovorinas
5-Fluorouracilas |
85 mg/m2 į veną per 2 val. 200 mg/m2 į veną per 2 val. 400 mg/m2 į veną iš karto, po to 600 mg/m2 į veną per 22 val. |
Oksaliplatina: 1- mą ciklo dieną kas 2 savaites Leukovorinas: 1- mą ir 2-ą ciklo dieną kas 2 savaitės 5-fluorouracilas: į veną švirkšti iš karto, o po to lašinti 1- mą ir 2-ą ciklo dieną kas 2 savaitės |
Placebas arba bevacizumabas |
5 mg/kg į veną per 30–90 min. |
1-mą ciklo dieną prieš FOLFOX-4 kas 2 savaitės |
|
XELOX arba XELOX+ bevacizumabas |
Oksaliplatina Kapecitabinas |
130 mg/m2 į veną per 2 val. 1000 mg/m2 gerti du kartus per parą |
Oksaliplatina: 1-mą ciklo dieną kas 3 savaites Kapecitabinas: gerti du kartus per parą 2 savaites (paskui daryti 1 savaitės pertrauką) |
Placebas arba bevacizumabas |
7,5 mg/kg į veną per 30–90 min. |
1-mą ciklo dieną prieš XELOX kas 3 savaitės |
|
5-fluorouracilas: į veną sušvirkščiamas iš karto tuoj pat po leukovorino. |
Tinkamų įtraukti į tyrimą pacientų ir numatytų gydyti pacientų išgyvenimo iki ligos progresavimo trukmė parodė, kad gydymas XELOX turinčiu režimu, palyginti su FOLFOX-4 turinčiu režimu, nėra mažiau veiksmingas (žr.8 lentelę). Gauti rezultatai rodo, kad atsižvelgiant į bendro išgyvenimo trukmę, XELOX veiksmingumas yra lygiavertis FOLFOX-4 veiksmingumui (žr. 8 lentelę). XELOX ir bevacizumabo derinio bei FOLFOX-4 ir bevacizumabo derinio veiksmingumo palyginimas yra prespecifikuota žvalgomoji analizė. Lyginant pogrupių gydymo rezultatus nustatyta, kad pacientų, gydytų XELOX ir bevacizumabo deriniu ar FOLFOX-4 ir bevacizumabo deriniu, išgyvenimo iki ligos progresavimo trukmė, buvo panaši (rizikos santykis yra 1,01; 97,5% PI 0,84-1,22). Stebėjimo periodo trukmės mediana numatytų gydyti pacientų pirminės duomenų analizės metu buvo 1,5 metų; vėlesnio 1 metų papildomo stebėjimo analizių duomenys taip pat pateikti 8 lentelėje. Tačiau gydomųjų išgyvenimo iki ligos progresavimo (IILP) analizė nepatvirtino bendro IILP ir bendro išgyvenimo (BI) analizės rezultatų: gydymo XELOX, palyginti su FOLFOX-4, rizikos santykis buvo 1,24; 97,5% PI 1,07-1,44. Nors jautrumo analizė parodė, kad IILP analizės duomenimis poveikį turi gydymo režimo ir navikų vertinimo laiko skirtumai, visiškas šio rezultato paaiškinimas nerastas.
8 lentelė. Pagrindinių NO16966 tyrimo rezultatų analizė, rodanti ne mažesnį veiksmingumą
PIRMINĖ ANALIZĖ |
|||
XELOX/XELOX+P/XELOX+BV (TPP*: N = 967; NGP**: N = 1017) |
FOLFOX-4/FOLFOX-4+P/FOLFOX-4+BV (TAP*: N = 937; GNP**: N = 1017) |
||
Pacientai |
Laiko (dienomis) mediana, apibūdinanti parametrą |
STS (97,5% PI) |
|
Parametras: išgyvenimas iki ligos progresavimo |
|||
TTP NGP |
241 244 |
259 259 |
1,05 (0,94; 1,18) 1,04 (0,93; 1,16) |
Parametras: bendras išgyvenimas |
|||
TTP NGP |
577 581 |
549 553 |
0,97 (0,84; 1,14) 0,96 (0,83; 1,12) |
PAPILDOMAS VIENERIŲ METŲ STEBĖJIMAS |
|||
Pacientai |
Laiko (dienomis) mediana, apibūdinanti parametrą |
STS (97,5% PI) |
|
Parametras: išgyvenimas iki ligos progresavimo |
|||
TTP NGP |
242 244 |
259 259 |
1,02 (0,92; 1,14) 1,01 (0,91; 1,12) |
Parametras: bendras išgyvenimas |
|||
TAP NGP |
600 602 |
594 596 |
1 (0,88; 1,13) 0,99 (0,88; 1,12) |
* TTP = tinkami tyrimui pacientai; ** NGP = numatyti gydyti pacientai
Atsitiktinių imčių, kontroliuoto III fazės klinikinio tyrimo (CAIRO) metu buvo tirtas pirmaeilio gydymo kapecitabino (skiriant 2 savaites pradinę 1000 mg/m2 dozę kas 3 savaitės) ir irinotekano deriniu poveikis metastazavusiu gaubtinės ir tiesiosios žarnos vėžiu sirgusiems pacientams. 820 pacientų buvo randomizuoti į dvi grupes, kurių viena buvo gydoma vienu preparatu po kito (n=410), o kitai buvo taikomas kombinuotas gydymas (n=410). Gydymas vienu preparatu po kito buvo pirmojo pasirinkimo gydymas kapecitabinu (1250 mg2 dozė vartota du kartus per parą 14 dienų), antrojo pasirinkimo gydymas irinotekanu (350 mg/m2 dozė vartota 1-mą ciklo dieną) ir trečiojo pasirinkimo gydymas kapecitabino (1000 mg/m2 dozė vartota du kartus per parą 14 dienų) ir oksaliplatinos (130 mg/m2 dozė vartota 1-mą ciklo dieną) deriniu. Kombinuotas gydymas buvo pirmojo pasirinkimo gydymas kapecitabinu (1000 mg/m2 dozė vartota du kartus per parą 14 dienų) kartu su irinotekanu (250 mg/m2 dozė vartota 1-mą ciklo dieną) (XELIRI) ir antrojo pasirinkimo gydymas kapecitabinu (1000 mg/m2 dozė vartota du kartus per parą 14 dienų) kartu su oksaliplatina (130 mg/m2 dozė vartota 1-mą ciklo dieną). Visi gydymo ciklai buvo kartojami kas 3 savaites. Taikant pirmojo pasirinkimo kapecitabino monoterapiją, numatytų gydyti pacientų išgyvenimo iki ligos progresavimo mediana buvo 5,8 mėnesio (95% PI 5,1-6,2 mėnesio), taikant XELIRI gydymą - 7,8 mėnesio (95% PI 7,0-8,3 mėnesio; p=0,0002). Vis dėlto tai buvo susiję su padidėjusiu toksinio poveikio virškinimo traktui bei neutropenijos dažniu taikant pirmaeilį gydymą XELIRI (XELIRI - 26 %, taikant pirmaeilį gydymą kapecitabinu – 11 %).
Trijų atsitiktinių imčių klinikinių tyrimų metu su metastazavusiu gaubtinės ir tiesiosios žarnos vėžiu sergančiais pacientais XELIRI schema buvo palyginta su 5-FU ir irinotekano deriniu (FOLFIRI).
Gydymo schemą XELIRI sudaro kapecitabinas (po 1000 mg/m2 du kartus per parą nuo 1-osios iki 14-osios trijų savaičių gydymo ciklo dienos) ir irinotekanas (250 mg/m2 dozė 1-ąją dieną). Didžiausio klinikinio tyrimo (BICC-C) metu pacientams atsitiktine tvarka buvo paskirtas gydymas atviruoju būdu arba FOLFIRI (n = 144), arba iš karto suleidžiamu 5-FU (mIFL) (n = 145), arba XELIRI (n = 141) ir papildomai atsitiktine tvarka buvo paskirtas dvigubai koduotas gydymas arba celekoksibu, arba placebu. FOLFIRI pogrupyje IBLP mediana buvo 7,6 mėnesio, mIFL - 5,9 mėnesio (p = 0,004, skirta palyginti su FOLFIRI) ir XELIRI - 5,8 mėnesio (p = 0,015). BI mediana FOLFIRI pogrupyje buvo 23,1 mėnesio, mIFL - 17,6 mėnesio (p = 0,09) ir XELIRI - 18,9 mėnesio (p = 0,27). XELIRI gydyti pacientai patyrė pernelyg didelį toksinį poveikį virškinimo traktui, palyginus su FOLFIRI (viduriavimas pasireiškė 48 % XELIRI pogrupio pacientų, FOLFIRI – 14 %).
Klinikinio tyrimo EORTC metu pacientams atsitiktine tvarka buvo paskirtas gydymas atviru būdu arba FOLFIRI (n = 41 ), arba XELIRI (n = 44 ) bei papildomai atsitiktine tvarka buvo paskirtas dvigubai koduotas gydymas arba celekoksibu, arba placebu. IBLP medianos ir bendrojo išgyvenamumo (BI) laikotarpiai buvo trumpesni gydant XELIRI, palyginus su FOLFIRI (IBLP: 5,9 mėnesio, lyginant su 9,6 mėnesio; BI: 14,8 mėnesio, lyginant su 19,9 mėnesio), be to, XELIRI gydytiems pacientams dar buvo pernelyg dažnai stebėtas viduriavimas (XELIRI pogrupyje - 41 %, - FOLFIRI - 5,1 %).
Skof et al paskelbto klinikinio tyrimo metu pacientams atsitiktine tvarka buvo paskirtas gydymas arba FOLFIRI, arba XELIRI. Bendrasis atsako dažnis XELIRI pogrupyje buvo 49 %, o FOLFIRI – 48 % (p = 0,76). Gydymo pabaigoje 37 % XELIRI ir 26 % FOLFIRI pogrupio pacientų jokių ligos įrodymų nenustatyta (p = 0,56). Abiejų gydymo schemų toksinis poveikis buvo panašus, išskyrus tai, kad neutropenija buvo dažnesnė FOLFIRI gydytiems pacientams.
Panaudojęs minėtų trijų klinikinių tyrimų rezultatus, Montagnani et al pateikė bendrąją randomizuotų klinikinių tyrimų analizę ir palygino FOLFIRI ir XELIRI gydymo schemas, taikytas mSTV gydymui. Ligos progresavimo rizikos reikšmingas sumažėjimas buvo susijęs su FOLFIRI (RS 0,76; 95 % PI: 0,62 - 0,95, p < 0,01), tokį rezultatą iš dalies lėmė blogas taikytos schemos XELIRI toleravimas.
Atsitiktinių imčių klinikinio tyrimo (Souglakos et al, 2012), kuriuo buvo palygintas FOLFIRI ir bevacizumabo derinys su XELIRI ir bevacizumabo deriniu, metu gauti duomenys jokių reikšmingų IBLP ar BI skirtumų tarp gydymo schemų neparodė. Pacientams atsitiktine tvarka buvo paskirtas gydymas arba FOLFIRI ir bevacizumabo deriniu (A pogrupis, n = 167), arba XELIRI ir bevacizumabo deriniu (B pogrupis, n = 166). B pogrupyje taikytą gydymo schemą XELIRI sudarė kapecitabinas (po 1000 mg/m2 du kartus per parą 14 dienų) ir irinotekanas (250 mg/m2 1-ąją dieną). FOLFIRI Bevacizumabo ir XELIRI-Bevacizumabo pogupiuose, atitinkamai, išgyvenamumo be ligos progresavimo (IBLP) mediana buvo 10,0 ir 8,9 mėnesio, p = 0,64, bendrasis išgyvenamumas - 25,7 ir 27,5 mėnesio, p = 0,55, o atsako dažnis - 45,5 % ir 39,8 %, p = 0,32. XELIRI ir bevacizumabo deriniu gydytiems pacientams reikšmingai dažniau buvo pastebėtas viduriavimas, febrilinė neutropenija bei plaštakų ir pėdų odos reakcija, nei gydytiems FOLFIRI ir bevacizumabo deriniu pacientams, kuriems gydymo atidėjimo, dozės mažinimo ar gydymo nutraukimo atvejų buvo reikšmingai daugiau.
Daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo II fazės tyrimo (AIO KRK 0604) duomenų analizė paremia metastazavusio gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio pirmaeilę terapiją kapecitabinu (pradinė 800 mg/m2 dozė vartota 2 savaites kas 3 savaites) deriniu su irinotekanu ir bevacizumabu. 120 pacientų buvo randomizuoti į grupę, gydomą kapecitabinu kartu su irinotekanu (XELIRI schema) ir bevacizumabu: kapecitabinas (800 mg/m2 dozė vartota du kartus per parą dvi savaites, o po to daryta 7 dienų pertrauka), irinotekanas (200 mg/m2 dozė lašinta per 30 minučių 1-mą ciklo dieną kas 3 savaites) ir bevacizumabas (7,5 mg/kg dozė lašinta per 30-90 minučių 1-mą ciklo dieną kas 3 savaites); 127 pacientai buvo randomizuoti į grupę, gydomą kapecitabino ir oksaliplatinos bei bevacizumabo deriniu: kapecitabinas (1000 mg/m2 dozė vartota du kartus per parą dvi savaites, o po to daryta 7 dienų pertrauka), oksaliplatina (130 mg/m2 dozė lašinta per 2 valandas 1-mą ciklo dieną kas 3 savaites), ir bevacizumabas (7,5 mg/kg dozė lašinta per 30-90 minučių 1-mą ciklo dieną kas 3 savaites). Atsakas į gydymą, stebėtas po vidutiniškai 26,2 mėnesio trukmės tiriamosios populiacijos stebėsenos laikotarpio, yra pateiktas žemiau.
9 lentelė. Pagrindiniai klinikinio tyrimo AIO KRK veiksmingumo rezultatai
|
XELOX + bevacizumabas (ITT: N = 127) |
Modikuota XELIRI+ bevacizumabas (ITT: N = 120) |
Rizikos santykis 95 % PI P reikšmė |
||
Išgyvenamumas be ligos progresavimo po 6 mėnesių |
|||||
|
|
ITT 95 % PI |
76 % 69 – 84 % |
84 % 77 – 90 % |
- |
Išgyvenamumo be ligos progresavimo mediana |
|||||
ITT 95% PI |
10,4 mėnesio 9,0 – 12,0 |
12,1 mėnesio 10,8 – 13,2 |
0,93 0,82 – 1,07 P = 0,30 |
||
Bendrojo išgyvenamumo mediana |
|||||
ITT 95 % PI |
24,4 mėnesio 19,3 – 30,7 |
25,5 mėnesio 21,0 – 31,0 |
0,90 0,68 – 1,19 P = 0,45 |
Metastazavusio gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio kombinuotas antrojo pasirinkimo gydymas
Daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo (NO16967) duomenys paremia metastazavusio gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžio antraeilę terapiją kapecitabino ir oksaliplatinos deriniu. Šio tyrimo metu 627 metastazavusia gaubtinės ir tiesiosios žarnų karcinoma sergantys pacientai, kuriems anksčiau buvo taikyta pirmaeilė terapija irinotekanu ir fluoropirimidino darinio turinčiu režimu, buvo randomizuoti į grupes, kurių viena buvo gydoma XELOX, kita - FOLFOX-4 režimu. Apie XELOX ir FOLFOX-4 dozavimą (be placebo arba bevacizumabo) žiūrėkite 7 lentelę. Įrodyta, kad gydymas XELOX pagal į protokolą įtrauktų ir numatytų gydyti pacientų išgyvenimo iki ligos progresavimo trukmę nebuvo mažiau veiksmingas už gydymą FOLFOX-4 režimu (žr. 10 lentelę). Rezultatai rodo, kad atsižvelgiant į bendrą išgyvenimą XELOX poveikis yra lygiavertis FOLFOX-4 poveikiui (žr. 10 lentelę). Numatytų gydyti pacientų stebėjimo periodo mediana pirminių analizių metu buvo 2,1 metų; 10 lentelėje taip pat pateikti vėlesnių papildomų 6 mėnesių stebėjimo analizių duomenys.
10 lentelė. Pagrindinių NO16967 tyrimo rezultatų analizė, rodanti ne mažesnį veiksmingumą
PIRMINĖ ANALIZĖ |
|||
XELOX (ĮPĮP*: N = 251; NGP**: N = 313) |
FOLFOX-4 (ĮPĮP*: N = 252; NGP**: N = 314) |
||
Pacientai |
Laiko (dienomis) mediana, apibūdinanti parametrą |
STS (95% PI) |
|
Parametras: išgyvenimas iki ligos progresavimo |
|||
ĮPĮP NGP |
154 144 |
168 146 |
1,03 (0,87; 1,24) 0,97 (0,83; 1,14) |
Parametras: bendra išgyvenamumo trukmė |
|||
ĮPĮP NGP |
388 363 |
401 328 |
1,07 (0,88; 1,31) 1,03 (0,87; 1,23) |
PAPILDOMAS 6 MĖNESIŲ STEBĖJIMO PERIODAS |
|||
Pacientai |
Laiko (dienomis) mediana, apibūdinanti parametrą |
STS (95% PI) |
|
Parametras: išgyvenamumo iki ligos progresavimo trukmė |
|||
ĮPĮP NGP |
154 143 |
166 146 |
1,04 (0,87; 1,24) 0,97 (0,83; 1,14) |
Parametras: bendra išgyvenamumo trukmė |
|||
IPĮP NGP |
393 363 |
402 382 |
1,05 (0,88; 1,27) 1,02 (0,86; 1,21) |
*ĮPĮP = į protokolą įtraukti pacientai; **NGP = numatyti gydyti pacientai
Išplitęs skrandžio vėžys
Daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo, kai gydyti pacientai, sergantys išplitusiu skrandžio vėžiu, duomenys patvirtina, kad kapecitabino galima vartoti kaip pirmojo pasirinkimo vaistinį preparatą pacientams, sergantiems išplitusiu skrandžio vėžiu, gydyti (ML 17032). Šio klinikinio tyrimo metu 160 pacientų buvo atsitiktinai atrinkti gydyti kapecitabinu (po 1000 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, po to darant 7 dienų pertrauką) ir cisplatina (po 80 mg/m2 kas 3 savaites, dozę sulašinant per 2 val.). 156 pacientai buvo atsitiktinai atrinkti gydyti 5-FU (po 800 mg/m2 per parą nepertraukiamos infuzijos būdu 1-5 savaitės dienomis 3 savaites) ir cisplatina (po 80 mg/m2 kas 3 savaites, dozę sulašinant per 2 val. 1-mą dieną). Kapecitabino ir cisplatinos derinys veikia ne silpniau kaip 5- FU ir cisplatinos derinys, lyginant pagal išgyvenimą iki ligos progresavimo (rizikos santykis 0,81, esant 95% PI 0,63-1,04). Išgyvenimo iki ligos progresavimo mediana buvo 5,6 mėnesio (kapecitabinas+cisplatina) ir 5,0 mėnesiai (5-FU+cisplatina). Išgyvenimo trukmės (bendro išgyvenimo) rizikos santykis buvo panašus į išgyvenimo iki ligos progresavimo rizikos santykį (rizikos santykis 0,85; 95% PI 0,64-1,13). Išgyvenimo trukmės mediana buvo 10,5 mėnesio (kapecitabinas+cisplatina) ir 9,3 mėnesio (5-FU+cisplatina).
Randomizuoto, daugiacentrio, III fazės tyrimo duomenys, kai lygintas kapecitabino ir 5-FU, taip pat oksaliplatinos ir cisplatinos poveikis sergantiems progresuojančiu skrandžio vėžiu pacientams, patvirtina, kad kapecitabinas vartotinas kaip pirmos eilės priemonė progresuojančiam skrandžio vėžiui gydyti (REAL-2). Šio klinikinio bandymo metu 1002 pacientai pagal 2 x 2 faktorių projektą randomizuoti į vieną iš 4 toliau nurodytų grupių, gydomų:
- ECF: epirubicinu (po 50 mg/m2 boliuso būdu 1-mą dieną kas 3 savaites), cisplatina (po 60 mg/m2 sulašinant į veną per 2 valandas 1-mą dieną kas 3 savaites) ir 5-FU (po 200 mg/m2 kasdien nepertraukiamos infuzijos būdu per centrinę liniją);
- ECX: epirubicinu (po 50 mg/m2 boliuso būdu 1-mą dieną kas 3 savaites), cisplatina (po 60 mg/m2 sulašinant į veną per 2 valandas 1-mą dieną kas 3 savaites) ir kapecitabinu (po 625 mg/m2 du kartus per parą, nedarant pertraukų);
- EOF: epirubicinu (po 50 mg/m2 boliuso būdu 1-mą dieną kas 3 savaites), oksaliplatina (po 130 mg/m2 sulašinant į veną per 2 valandas 1-mą dieną kas 3 savaites) ir 5-FU (po 200 mg/m2 kasdien nepertraukiamos infuzijos būdu per centrinę liniją);
- EOX: epirubicinu (po 50 mg/m2 boliuso būdu 1-mą dieną kas 3 savaites), oksaliplatina (po 130 mg/m2 sulašinant į veną per 2 valandas 1-mą dieną kas 3 savaites) ir kapecitabinu (po 625 mg/m2 du kartus per parą, nedarant pertraukų).
Į protokolą įtrauktų pacientų gydymo svarbiausio efektyvumo rodmens analizė parodė, kad bendras išgyvenimas vartojant kapecitabino buvo ne trumpesnis negu gydant 5-FU turinčiais režimais (rizikos santykis 0,86; 95% PI 0,8-0,99) ir vartojant oksaliplatinos – ne trumpesnis, negu gydant cisplatinos turinčiais režimais (rizikos santykis 0,92; 95% PI 0,80-1,1). Bendro išgyvenimo mediana gydant kapecitabino turinčiais režimais buvo 10,9 mėnesio, o gydant 5-FU turinčiais režimais – 9,6 mėnesio. Bendro išgyvenimo mediana gydant cisplatinos turinčiais režimais buvo 10 mėnesių ir 10,4 mėnesio, kai gydyta oksaliplatinos turinčiais režimais.
Progresuojančiam skrandžio vėžiui gydyti kapecitabinas taip pat buvo vartojamas kartu su oksaliplatina. Tyrimai, atlikti taikant kapecitabino monoterapiją, rodo, kad kapecitabinas veikia aktyviai gydant progresuojančiu skrandžio vėžiu sergančius pacientus.
Gaubtinės žarnos, gaubtinės ir tiesiosios žarnų bei progresavęs skrandžio vėžys: metaanalizė
Šešių klinikinių tyrimų (SO14695, SO14796, M66001, NO16966, NO16967, M17032) metaanalizės duomenys paremia skrandžio ir žarnyno vėžio monoterapijos ir kombinuoto gydymo metu 5-FU keitimą kapecitabinu. Visa analizė apima 3097 pacientus, gydytus kapecitabino turinčiu režimu ir 3074 pacientus, gydytus 5-FU turinčiu režimu. Kapecitabino turinčiu režimu gydytų pacientų bendro išgyvenimo laiko mediana buvo 703 dienos (95% PI 671; 745), gydytų 5-FU turinčiu režimu – 683 dienos (95% PI 646; 715). Bendro išgyvenimo rizikos santykis buvo 0,94 (95% PI 0,89; 1,00, p=0,0489). Jis rodo, kad gydymas kapecitabino turinčiu režimu yra ne mažiau veiksmingas nei gydymas 5-FU turinčiu režimu.
Krūties vėžys
Kombinuotas vietiškai išplitusio ar metastazavusio krūties vėžio gydymas kapecitabinu ir docetakseliu
Vieno daugiacentrio, randomizuoto, kontroliuojamo III fazės klinikinio tyrimo duomenys patvirtino, kad kapecitabinas, derinamas su docetakseliu, tinka sergantiems vietiškai išplitusiu ar metastazavusiu krūties vėžiu pacientams gydyti, po to, kai citotoksinė chemoterapija, įskaitant gydymą antraciklinu, buvo nesėkminga. Šio tyrimo metu atsitiktinai atrinkti 255 pacientai, kurie buvo gydyti kapecitabinu (po 1250 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, paskui daryta 1 savaitės pertrauka, ir docetakseliu po 75 mg/m2, sulašinant jo dozę į veną per 1 valandą kas 3 savaites). 256 pacientai atsitiktinai atrinkti gydyti vien docetakseliu (po 100 mg/m2 vaistinio preparato, kuris per 1 valandą buvo sulašinamas į veną kas trečią savaitę). Išgyvenimo trukmė buvo ilgesnė, kai gydyta kapecitabino ir docetakselio deriniu (p=0,0126). Vidutinė išgyvenimo trukmė buvo 442 dienos (kapecitabinas + docetakselis) ir 352 dienos (gydyta vien docetakseliu). Visų randomizuotų pacientų bendras objektyvaus atsako dažnis (tyrėjų vertinimu) buvo 41,6% (kapecitabinas + docetakselis), ir 29,7% (vien docetakselis); p=0,0058. Vartojant kapecitabino + docetakselio derinio, liga pradėjo progresuoti vėliau (p<0,0001). Vidutinė trukmė iki ligos progresavimo buvo 186 dienos (kapecitabinas + docetakselis), palyginti su 128 dienomis (vien docetakselis).
Kapecitabino monoterapija po nesėkmingos chemoterapijos taksanų, antraciklinų turinčiais deriniais, taip pat kai gydymas antraciklinu neskirtinas
Dviejų daugiacentrių II fazės klinikinių tyrimų duomenys patvirtina, kad vien kapecitabinu galima gydyti pacientus po nesėkmingos taksanų ir antraciklino turinčios chemoterapijos ar tuos pacientus, kuriems tolesnis gydymas antraciklinu neskirtinas. Šių tyrimų metu iš viso kapecitabinu gydyti (po 1250 mg/m2 du kartus per parą 2 savaites, po to darant 1 savaitės pertrauką) 236 pacientai. Bendri objektyvaus atsako dažniai (tyrėjų vertinimu) buvo 20% (pirmasis tyrimas) ir 25% (antrasis tyrimas). Vidutinė trukmė iki ligos progresavimo buvo 93 ir 98 dienos. Vidutinė išgyvenimo trukmė buvo 384 ir 373 dienos.
Visų indikacijų atvejais
14 klinikinių tyrimų, kurių metu pagal daugeriopas indikacijas (gaubtinės, gaubtinės ir tiesiosios žarnų, skrandžio ir krūties vėžys) gydyta daugiau nei 4700 pacientų taikant kapecitabino monoterapiją arba gydymą kapecitabinu derinant su įvairiais chemoterapijos režimais, duomenų tarpinė analizė parodė, kad kapecitabino vartojančių pacientų, kuriems pasireiškė plaštakų-pėdų sindromas (PPS), bendras išgyvenimas truko ilgiau negu pacientų, kuriems PPS neatsirado: atitinkamai išgyvenimo mediana buvo 1100 dienų (95% PI 1007;1200) ir 691 diena (95% PI 638;754); rizikos santykis 0,61 (95% PI 0,56-0,66).
Vaikų populiacija
Europos vaistų agentūra atleido nuo įpareigojimo pateikti kapecitabino tyrimų su visais vaikų populiacijos pogrupiais duomenis sergant gaubtinės ir tiesiosios žarnų adenokarcinoma, skrandžio adenokarcinoma ir krūties adenokarcinoma (vartojimo vaikams informacija pateikiama 4.2 skyriuje).
5.2 Farmakokinetinės savybės
Kapecitabino farmakokinetika vertinta skiriant po 502-3514 mg/m2 per parą dozes. 1 ir 14 dienomis atlikti kapecitabino, 5’-dezoksi-5-fluorocitidino (5’-DFCR) ir 5’-dezoksi-fluorouridino (5’-DFUR) matavimų duomenys buvo panašūs. 5-FU AUC 14 dieną buvo 30-35% didesnis. Dėl aktyvaus metabolito netiesinės farmakokinetikos sisteminė ekspozicija 5-fluorouracilui sumažėjo daugiau negu sumažinama kapecitabino dozė.
Rezorbcija: išgertas kapecitabinas greitai ir ekstensyviai rezorbuojamas, po to ekstensyviai virsta metabolitais – 5’-DFCR ir 5’-DFUR. Vartojant kartu su maistu, kapecitabino rezorbcija vyksta lėčiau, bet tai tik šiek tiek paveikia 5’-DFUR ir vėlesnio metabolito 5-FU AUC. Vartojant po valgio 1250 mg/m2 dozę, 14-tą dieną kapecitabino, 5’-DFCR, 5’-DFUR, 5’-FU ir FBAL didžiausios koncentracijos (Cmax μg/ml) plazmoje atitinkamai buvo 4,67, 3,05, 12,1, 0,95 ir 5,46. Laikas, per kurį susidarė didžiausios koncentracijos (Tmax valandomis), buvo 1,50, 2,00, 2,00 ir 3,34. AUC0-∞ reikšmės μg•val/ml buvo 7,75, 7,24, 24,6, 2,03 ir 36,3.
Pasiskirstymas: atliekant žmogaus plazmos tyrimus in vitro nustatyta, kad susijungusio su baltymais, daugiausia albuminais, kapecitabino, 5’-DFCR, 5’-DFUR ir 5-FU yra 54%, 10%, 62% ir 10%.
Biotransformacija: pirmiausia, veikiant kepenų karboksilesterazei, kapecitabinas metabolizuojamas į 5’-DFCR, vėliau, veikiant citidindezaminazei, kurios daugiausia yra kepenyse ir navikų audiniuose, jis paverčiamas 5’-DFUR. Toliau 5’-DFUR katalitiškai aktyvina timidinfosforilazė (ThyPase). Katalizuojančių fermentų aptinkama ne tik navikų audiniuose, bet taip pat ir normaliuose audiniuose, nors ir mažesnėmis koncentracijomis. Vykstant vėlesnei fermentinei kapecitabino biotransformacijai į 5-FU, pastarojo koncentracija navikų audiniuose padidėja. Gaubtinės ir tiesiosios žarnų navikų atveju didžiausia 5-FU dalis susikaupia naviko stromos ląstelėse. Sergantiems gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiu pacientams išgėrus kapecitabino, 5-FU koncentracijos gaubtinės ir tiesiosios žarnų naviko ir gretimuose audiniuose santykis buvo 3,2 (svyravo nuo 0,9 iki 8,0). 5-FU koncentracijos santykis navike ir plazmoje buvo 21,4 (svyravo nuo 3,9 iki 59,9; n=8), tuo tarpu santykis tarp koncentracijų sveikuose audiniuose ir plazmoje buvo 8,9 (svyravo nuo 3,0 iki 25,8; n=8). Matuojant timidinfosforilazės aktyvumą nustatyta, kad jis 4 kartus didesnis pirminiame gaubtinės ir tiesiosios žarnų navike nei gretimuose normaliuose audiniuose. Imunohistocheminiais tyrimais nustatyta, kad timidinfosforilazės didžioji dalis aptinkama naviko stromos ląstelėse.
5-FU, veikiant fermentui dihidropirimidindehidrogenazei (DPD), toliau katabolizuojamas į daug mažiau toksišką dihidro-5-fluorouracilį (FUH2). Dihidropirimidinazei skaldant pirimidino žiedą, susidaro 5-fluoro-ureidopropiono rūgštis (FUPR). Galų gale β-ureidopropionazė skaldo FUPR ir susidaro α-fluoro-β-alaninas (FBAL), kuris išsiskiria su šlapimu. Reakcijos greitį lemia dihidropirimidindehidrogenazės (DPD) aktyvumas. DPD stoka gali sustiprinti toksinį kapecitabino poveikį (žr. 4.3 ir 4.4 skyrius).
Eliminacija: kapecitabino, 5’-DFCR, 5’-DFUR, 5-FU ir FBAL pusinės eliminacijos (t1/2 valandomis) periodai atitinkamai buvo 0,85, 1,11, 0,66, 0,76 ir 3,23. Kapecitabinas ir jo metabolitai daugiausia pasišalina su šlapimu; šlapime aptinkama 95,5% suvartotos kapecitabino dozės. Labai maža dalis (2,6%) pasišalina su išmatomis. Pagrindinis su šlapimu išsiskiriantis metabolitas yra FBAL, kuris sudaro 57% suvartotos dozės. Apie 3% suvartotos vaisto dozės išsiskiria su šlapimu nepakitusiu pavidalu.
Gydymas vaistų deriniu: I fazės tyrimai, kurių metu buvo vertintas kapecitabino poveikis docetakselio arba paklitakselio farmakokinetikai ir atvirkščiai, parodė, kad kapecitabinas docetakselio ar paklitakselio farmakokinetikos (Cmax ir AUC) neveikia, o docetakselis ar paklitakselis neveikia 5’-DFUR farmakokinetikos.
Farmakokinetika specialių grupių pacientų organizme: atlikta pacientų specialių grupių farmakokinetikos analizė, kai 505 pacientai, sergantys gaubtinės ir tiesiosios žarnų vėžiu gydyti kapecitabinu, skiriant po 1250 mg/m2 du kartus per parą. Lytis, metastazių kepenyse prieš gydymą buvimas ar nebuvimas, Karnofsky fizinio aktyvumo būklė (angl. Karnofsky Performance Status), bendrasis bilirubinas, serumo albuminai, ASAT ir ALAT aktyvumas statistiškai reikšmingo poveikio 5’-DFUR, 5-FU ir FBAL farmakokinetikai neturėjo.
Pacientai, kurių kepenų funkcija dėl metastazių kepenyse pablogėjusi: farmakokinetinio tyrimo duomenimis, pacientams, kurie serga vėžiu ir kurių kepenų funkcija dėl metastazių šiek tiek ar vidutiniškai pablogėjusi, kapecitabino biologinis įsisavinimas ir organizmo ekspozicija 5-fluorouraciliui, palyginti su pacientais, kurių kepenų funkcija nepažeista, gali padidėti. Farmakokinetikos duomenų, kai pacientų kepenų funkcija sunkiai sutrikusi, nėra.
Pacientai, kurių inkstų funkcija pablogėjusi: farmakokinetinio tyrimo duomenimis, kai vėžiu sergančių pacientų inkstų funkcija buvo įvairiai (nuo menko iki ryškaus pablogėjimo) sutrikusi, kreatinino klirenso poveikio nepakitusio vaisto ir 5-FU farmakokinetikai nepastebėta. Buvo nustatyta, kad kreatinino klirensas turėjo įtakos sisteminei ekspozicijai 5’-DFUR (kai kreatinino klirensas sumažėjo 50%, jo AUC padidėjo 35%) ir FBAL (kai kreatinino klirensas sumažėjo 50%, jo AUC padidėjo 114%). FBAL – tai metabolitas, nepasižymintis antiproliferaciniu aktyvumu.
Pagyvenę pacientai: specialių grupių farmakokinetikos analizės duomenimis, kai buvo tiriami įvairaus amžiaus (nuo 27 iki 86 metų) pacientai, tarp jų 234 (46%) 65 metų ar vyresni, nustatyta, kad amžius 5’-DFUR ir 5-FU farmakokinetikai įtakos neturėjo. FBAL AUC, ilgėjant amžiui, didėjo (kai amžius pailgėjo 20%, FBAL AUC padidėjo 15%). Panašu, kad šis padidėjimas susijęs su pakitusia inkstų funkcija.
Etniniai veiksniai: kai gerta po 825 mg/m2 kapecitabino du kartus per parą 14 dienų, pacientų japonų (n=18) kapecitabino Cmax buvo apie 36% mažesnė ir AUC 24% mažesnis negu pacientų kaukaziečių (n=22). Pacientų japonų FBAL Cmax taip pat buvo apie 25% mažesnė ir AUC 34% mažesnis negu pacientų kaukaziečių. Šių skirtumų klinikinė reikšmė nežinoma. Pacientų ekspozicijos kitiems metabolitams (5’-DFCR, 5’-DFUR ir 5-FU) reikšmingų skirtumų nebuvo.
5.3 Ikiklinikinių saugumo tyrimų duomenys
Toksiškumo tyrimų metu kasdien duodant per os kartotines kapecitabino dozes beždžionėms pavianams ir pelėms, išryškėjo tipinis fluoropirimidinams toksinis poveikis virškinimo traktui, limfoidiniam audiniui ir kraujodaros sistemai. Šis toksinis poveikis buvo grįžtamas. Pastebėtas toksinis kapecitabino poveikis odai, apibūdinamas kaip degeneraciniai/regresiniai pokyčiai. Kapecitabinas neturėjo toksinio poveikio kepenims ir CNS. Toksinis poveikis širdžiai (pvz., pailgėjęs PR ir QT intervalas) nustatytas beždžionėms pavianams po intraveninės injekcijos (100 mg/kg), bet neatsirado kartotinai duodant vaisto gerti (po 1379 mg/m2 per parą).
Dvejų metų kancerogeniškumo tyrimas su pelėmis kancerogeninio kapecitabino poveikio neatskleidė.
Įprastų poveikio vaisingumui tyrimų metu pastebėta, kad gaunančių kapecitabino pelių patelių vaisingumas pablogėjo; tačiau nebeduodant vaisto šis poveikis išnyko. Be to, 13 savaičių tyrimo metu pastebėta, kad atsirado atrofinių ir degeneracinių pokyčių pelių patinų reprodukcijos organuose; tačiau nebeduodant vaisto šis poveikis išnyko.
Embriotoksiškumo ir teratogeniškumo tyrimų su pelėmis metu nustatyta nuo dozės priklausanti padidėjusi vaisiaus rezorbcija ir sustiprėjęs teratogeninis poveikis. Duodant dideles dozes beždžionėms, pastebėta persileidimų ir gemalo žūčių, bet teratogeninio poveikio nenustatyta.
Kapecitabinas in vitro neveikė mutageniškai bakterijų (Ames mėginys) ar žinduolių ląstelių (kininio žiurkėno V79/HPRT genų mutacijos mėginys). Tačiau, panašiai kaip ir kiti nukleozidų analogai (pvz., 5-FU), kapecitabinas klastogeniškai veikė žmogaus limfocitus (in vitro), taip pat buvo teigiamas pelių kaulų čiulpų mikrobranduolių mėginys (in vivo).
6. FARMACINĖ INFORMACIJA
6.1 Pagalbinių medžiagų sąrašas
Tabletės branduolys
Kroskarmeliozės natrio druska
Mikrokristalinė celiuliozė
Hipromeliozė
Bevandenis koloidinis silicio dioksidas
Magnio stearatas
Tabletės plėvelė
Hipromeliozė
Titano dioksidas (E 171)
Talkas
Makrogolis
Raudonasis geležies oksidas (E172)
Geltonasis geležies oksidas (E172)
6.2 Nesuderinamumas
Duomenys nebūtini.
6.3 Tinkamumo laikas
3 metai
6.4 Specialios laikymo sąlygos
Laikyti ne aukštesnėje kaip 30 °C temperatūroje.
6.5 Talpyklės pobūdis ir jos turinys
Aliuminio-PVC/PVDC ir aliuminio-PVC-PE-PVDC lizdinės plokštelės.
Kiekvienoje pakuotėje yra 60 tablečių.
6.6 Specialūs reikalavimai atliekoms tvarkyti
Specialių reikalavimų nėra.
Populiariausios ligos
Rekomenduojamos gydymo įstaigos
-
+185-24+161
-
+44-7+37
-
+20-4+16
-
+15-6+9
-
+9-5+4
- Daugiau gydymo įstaigų
Anekdotai
-
Ateina moteris pas ginekologą. Ją pasitinka vyras baltu chalatu. Sako:
– Nusirenkite, gulkitės.
Pasižiūrėjo, pasižiūrėjo ir sako:
– Taip, jums reikėtų pasitarti su gydytoju.
Moteris klausia:
– O jūs kas?!
– Aš čia tik sienas dažau.
- Daugiau anekdotų
Dienos Klausimas
Ar žinote naujos formos, kuri vartojama kartą per mėnesį, vitamino D pavadinimą