Aripiprazolas, 10mg, tabletės
Vartojimas: vartoti per burną
Registratorius: Teva B.V., Nyderlandai
Receptinis: Receptinis
Sudedamosios medžiagos: Aripiprazolas
1. Kas yra Aripiprazole Teva ir kam jis vartojamas
Aripiprazole Teva sudėtyje yra veikliosios medžiagos aripiprazolo, ir jis priklauso vaistų, vadinamų antipsichotikais, grupei.
Šis vaistas vartojamas suaugusiesiems ir 15 metų bei vyresniems paaugliams, sergantiems liga, dėl kurios girdima, matoma arba jaučiama tai, ko nėra, atsiranda įtarumas, sutrinka mąstymas ir elgsena, kalba pasidaro nerišli, išblėsta emocijos, gydyti. Šia liga sergančius pacientus taip pat gali varginti bloga nuotaika, kaltės jausmas, nerimas ir įtampa.
Aripiprazole Teva vartojamas suaugusiesiems bei 13 metų ir vyresniems paaugliams, sergantiems liga, kurios simptomai yra nenormaliai gera nuotaika, energijos perteklius, sumažėjęs miego poreikis, greita kalba, šuoliuojančios mintys ir (kartais) didelis dirglumas, gydyti. Aripiprazole Teva taip pat saugo nuo šios ligos atkryčio suaugusius pacientus, kurie anksčiau reagavo į gydymą Aripiprazole Teva.
2. Kas žinotina prieš vartojant Aripiprazole Teva
Aripiprazole Teva vartoti negalima:
- jeigu yra alergija aripiprazolui arba bet kuriai pagalbinei šio vaisto medžiagai (jos išvardytos 6 skyriuje).
Įspėjimai ir atsargumo priemonės
Pasitarkite su gydytoju arba vaistininku, prieš pradėdami vartoti Aripiprazole Teva, jeigu:
- padidėjęs cukraus kiekis Jūsų kraujyje (pasireiškiantis tokiais simptomais kaip padidėjęs troškulys, didelis šlapimo kiekis, padidėjęs apetitas ir silpnumas) arba Jūsų šeimos nariai serga cukriniu diabetu;
- atsirado traukulių;
- Jums atsiranda nevalingų nereguliarių raumenų judesių, ypatingai veide;
- Jums arba Jūsų šeimos nariams diagnozuota širdies ir kraujagyslių liga, insultas arba mikroinsultas, pakitęs kraujospūdis;
- Jums arba Jūsų šeimos nariams yra arba buvo susidarę kraujo krešulių, kadangi buvo atvejų, kai jų susidarė vartojant vaistus nuo psichozės;
- anksčiau per daug žaidėte azartinius lošimus.
Jei pastebėjote, kad Jums didėja kūno svoris, atsirado neįprastų judesių, pasireiškė kasdienę veiklą trikdantis mieguistumas, tapo sunkiau ryti arba pasireiškė alergijos simptomų, apie tai pasakykite gydytojui
Jei esate senyvo amžiaus pacientas ir sergate demencija (atminties ir kitų protinių sugebėjimų praradimas), Jūs arba Jūsų globėjai turi pasakyti gydytojui, jeigu esate sirgęs (sirgusi) insultu arba mikroinsultu.
Nedelsiant pasakykite gydytojui, jei Jums kyla minčių apie savęs žalojimą. Buvo atvejų, kai aripiprazolo vartojantiems pacientams kilo minčių apie savižudybę arba jų elgesys tapo savižudišku.
Nedelsdami praneškite gydytojui, jeigu pasireiškė raumenų stingulys, sumažėjo lankstumas ir kartu prasidėjo didelis karščiavimas, prakaitavimas, pakito psichika arba pajutote labai dažnus arba nereguliarius širdies susitraukimus.
Vaikams ir paaugliams
Jaunesniems kaip 13 metų vaikams ir paaugliams Aripiprazole Teva netinka. Prieš pradėdami vartoti Aripiprazole Teva, pasitarkite su gydytoju arba vaistininku.
Kiti vaistai ir Aripiprazole Teva
Jeigu vartojate ar neseniai vartojote kitų vaistų arba dėl to nesate tikri, apie tai pasakykite gydytojui arba vaistininkui.
Kraujospūdį mažinantys vaistai: Aripiprazole Teva gali sustiprinti vaistų kraujospūdžiui mažinti poveikį. Jei vartojate vaistus kraujospūdžiui mažinti, apie tai pasakykite gydytojui.
Vartojant Aripiprazole Teva kartu su kai kuriais vaistais, gali prireikti koreguoti Aripiprazole Teva dozę. Būtinai pasakykite gydytojui, jei kartu vartojate:
- vaistų sutrikusio širdies ritmo atstatymui;
- antidepresantų arba vaistažolių preparatų depresijai ir nerimui gydyti;
- vaistų nuo grybelio;
- tam tikrų vaistų ŽIV infekcijai gydyti;
- prieštraukulinių vaistų epilepsijai gydyti.
Vaistai, didinantys serotonino kiekį: triptanai, tramadolis, triptofanas, selektyvieji serotonino reabsorbcijos inhibitoriai (SSRI, pvz.: paroksetinas arba fluoksetinas), tricikliai antidepresantai (pvz.: klomipraminas, amitriptilinas), petidinas, jonažolės preparatai ir venlafaksinas. Šių vaistų vartojimas didina šalutinio poveikio pasireiškimo tikimybę; jeigu kartu su Aripiprazole Teva vartojant bet kurį iš šių vaistų atsiranda bet kokių neįprastų simptomų, reikia kreiptis į gydytoją.
Aripiprazole Teva vartojimas su alkoholiu
Vartojant Aripiprazole Teva, negalima gerti alkoholinių gėrimų.
Nėštumas ir žindymo laikotarpis
Jeigu esate nėščia, žindote kūdikį, manote, kad galbūt esate nėščia, arba planuojate pastoti, tai prieš vartodama šį vaistą, pasitarkite su gydytoju arba vaistininku.
Naujagimiams, kurių motinos vartojo Aripiprazole Teva paskutiniuoju nėštumo trimestru (paskutiniuosius tris nėštumo mėnesius), gali būti šių toliau išvardytų simptomų: drebėjimas, raumenų sustingimas ir (arba) silpnumas, mieguistumas, sujaudinimas, kvėpavimo sutrikimas ir pasunkėjęs maitinimas. Jeigu Jūsų kūdikiui atsirastų bet kuris iš šių simptomų, Jums gali reikėti kreiptis į gydytoją.
Jei moteris žindo kūdikį, apie tai ji turi nedelsdama pasakyti gydytojui.
Vartojant Aripiprazole Teva, žindyti negalima.
Vairavimas ir mechanizmų valdymas
Kol paaiškės, kaip Jus veikia Aripiprazole Teva, nevairuokite ir nevaldykite jokių mechanizmų ar įrengimų.
Aripiprazole Teva sudėtyje yra laktozės
Jeigu gydytojas jums yra sakęs, kad netoleruojate kokių nors angliavandenių, apie tai jam pasakykite prieš pradėdami vartoti šį vaistą.
3. Kaip vartoti Aripiprazole Teva
Visada vartokite šį vaistą tiksliai kaip nurodė gydytojas arba vaistininkas. Jeigu abejojate, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
Rekomenduojama dozė suaugusiesiems yra 15 mg 1 kartą per parą, tačiau gydytojas gali skirti didesnę arba mažesnę dozę iki 30 mg 1 kartą per parą.
Vartojimas vaikams ir paaugliams
Iš pradžių galima vartoti mažą Aripiprazole Teva dozę, pvz., geriamojo tirpalo (skysčio) dozę. Dozę galima palaipsniui didinti iki paaugliams rekomenduojamos dozės 10 mg, kuri vartojama 1 kartą per parą. Vis dėlto gydytojas gali skirti mažesnę ar didesnę iki 30 mg 1 kartą per parą dozę.
Jeigu manote, kad Aripiprazole Teva veikia per stipriai arba per silpnai, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
Aripiprazole Teva reikia vartoti per burną.
Stenkitės gerti tabletes kasdien tuo pačiu laiku. Nesvarbu ar gersite valgio ar kitu metu.
Tabletę visada nurykite užgerdami vandeniu. Tabletę galima padalyti į lygias dozes.
Ką daryti pavartojus per didelę Aripiprazole Teva dozę?
Jeigu išgėrėte daugiau Aripiprazole Teva tablečių negu nurodė gydytojas (arba jų pavartojo kitas žmogus), nedelsdami kreipkitės į gydytoją. Jei gydytojo nerandate, pasiimkite vaisto pakuotę ir vykite į artimiausią ligoninę.
Pamiršus pavartoti Aripiprazole Teva
Praleistą dozę reikia išgerti iš karto prisiminus, tačiau negalima gerti dviejų dozių tą pačią dieną.
Nustojus vartoti Aripiprazole Teva
Net pasijutę geriau, nekeiskite Aripiprazole Teva paros dozės ir nenutraukite šio vaisto vartojimo nepasitarę su gydytoju.
Jeigu kiltų daugiau klausimų dėl šio vaisto vartojimo, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
4. Galimas šalutinis poveikis
Šis vaistas, kaip ir visi kiti, gali sukelti šalutinį poveikį, nors jis pasireiškia ne visiems žmonėms.
Dažnas šalutinis poveikis (gali pasireikšti ne daugiau kaip 1 žmogui iš 10)
- Nekontroliuojamas raumenų trūkčiojimas ar mėšlungiški judesiai,
- galvos skausmas, nuovargis,
- pykinimas, vėmimas, nemalonus pojūtis skrandyje, vidurių užkietėjimas,
- didesnis seilėtekis,
- apsvaigimas,
- sutrikęs miegas, nenustygimas, nerimas, mieguistumas,
- drebulys ir neaiškus matymas.
Nedažnas šalutinis poveikis (gali pasireikšti ne daugiau kaip 1 žmogui iš 100)
- Kai kuriems žmonėms gali svaigti galva, ypač atsistojus iš gulimos ar sėdimos padėties, arba gali padažnėti širdies susitraukimai,
- pasireikšti dvejinimasis akyse,
- kai kurių žmonių nuotaika gali tapti prislėgta (depresija).
Žemiau išvardytas šalutinis poveikis pastebėtas po aripiprazolo pateikimo į rinką, tačiau jo dažnis nežinomas (negali būti įvertintas pagal turimus duomenis)
- Pakitęs kai kurių kraujo ląstelių kiekis,
- neįprastas širdies ritmas, staigi nepaaiškinama mirtis, širdies smūgis,
- alerginė reakcija (pvz., burnos, liežuvio, veido ir gerklės tinimas, niežulys, bėrimas),
- padidėjęs cukraus kiekis kraujyje, prasidėjęs ar pasunkėjęs cukrinis diabetas, ketoacidozė (kraujyje ir šlapime nustatoma ketonų) arba koma,
- sumažėjęs natrio kiekis kraujyje,
- padidėjęs ar sumažėjęs kūno svoris, apetito praradimas,
- nervingumas, psichomotorinis sujaudinimas, nerimas,
- padidėjęs potraukis dalyvauti azartiniuose lošimuose,
- mintys apie savižudybę, bandymas nusižudyti, savižudybė,
- sutrikusi kalba,
- traukuliai,
- serotonino sindromas (reakcija, galinti sukelti didelės laimės pojūtį, mieguistumą, nevikrumą, neramumą, girtumo pojūtį, karščiavimą, prakaitavimą arba raumenų sustingimą),
- piktybinis neurolepsinis sindromas (karščiavimo, raumenų stingulio, kvėpavimo padažnėjimo, prakaitavimo, sąmonės pritemimo bei staigaus kraujospūdžio ir širdies susitraukimų dažnio pokyčio derinys),
- alpimas; padidėjęs kraujospūdis,
- kraujo krešuliai venose, ypač kojų (jų simptomai yra kojos patinimas, skausmas ir paraudimas), kurie, kraujagyslėmis nukeliavę į plaučius, gali sukelti krūtinės skausmą ir kvėpavimo pasunkėjimą (pajutę bent vieną iš šių simptomų, nedelsdami kreipkitės į gydytoją),
- gerklų raumenų spazmas,
- atsitiktinis užspringimas maistu su plaučių uždegimo išsivystymo pavojumi,
- pasunkėjęs rijimas,
- kasos uždegimas,
- kepenų nepakankamumas, kepenų uždegimas, odos ir akių obuolių pageltimas, pakitę kepenų tyrimų rodikliai,
- nemalonūs pojūčiai pilve ir skrandyje, viduriavimas,
- odos bėrimas ir padidėjęs jautrumas šviesai,
- neįprastas plaukų slinkimas ar jų plonėjimas,
- per didelis prakaitavimas,
- stingulys, mėšlungis, raumenų skausmas, silpnumas,
- vaistų vartojimo nutraukimo sindromas naujagimiams,
- nevalingas šlapimo nelaikymas arba pasunkėjęs šlapinimasis,
- ilgalaikė ir (arba) skausminga erekcija,
- sutrikęs kūno temperatūros reguliavimas ar perkaitimas,
- krūtinės skausmas, plaštakų, kulkšnių ar pėdų patinimas.
Pranešama, kad senyvi demencija sergantys pacientai, vartojantys aripiprazolą, miršta dažniau negu jo nevartojantys. Be to, gauta pranešimų apie juos ištikusį insultą ar mikroinsultą.
Kitas šalutinis poveikis, kuris gali pasireikšti vaikams ir paaugliams
13 metų ir vyresniems paaugliams pasireiškusio nepageidaujamo poveikio dažnis ir pobūdis buvo panašūs kaip suaugusiems, išskyrus tai, kad mieguistumas, raumenų trūkčiojimų ar nekontroliuojamų judesių, nenustygimas ir nuovargis atsirado labai dažnai (daugiau kaip 1 pacientui iš 10), viršutinės pilvo dalies skausmas, burnos džiūvimas, padidėjęs širdies susitraukimų dažnis, padidėjęs svoris, apetito padidėjimas, raumenų trūkčiojimai, nekontroliuojami galūnių judesiai ir galvos svaigimas (ypač gulimą ar sėdimą padėtį pakeitus į stovimą) – labai dažnai (daugiau kaip 1 pacientui iš 10).
Pranešimas apie šalutinį poveikį
Jeigu pasireiškė šalutinis poveikis, įskaitant šiame lapelyje nenurodytą, pasakykite gydytojui arba vaistininkui. Apie šalutinį poveikį taip pat galite pranešti tiesiogiai, užpildę interneto svetainėje www.vvkt.lt esančią formą, paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, tel: 8 800 73568, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt. Pranešdami apie šalutinį poveikį galite mums padėti gauti daugiau informacijos apie šio vaisto saugumą.
5. Kaip laikyti Aripiprazole Teva
Šį vaistą laikykite vaikams nepastebimoje ir nepasiekiamoje vietoje.
Ant lizdinės plokštelės ir dėžutės nurodytam tinkamumo laikui pasibaigus, šio vaisto vartoti negalima. Vaistas tinkamas vartoti iki paskutinės nurodyto mėnesio dienos.
Šiam vaistiniam preparatui specialių laikymo sąlygų nereikia.
Vaistų negalima išmesti į kanalizaciją arba su buitinėmis atliekomis. Kaip išmesti nereikalingus vaistus, klauskite vaistininko. Šios priemonės padės apsaugoti aplinką.
6. Pakuotės turinys ir kita informacija
Aripiprazole Teva sudėtis
- Veiklioji medžiaga yra aripiprazolas.
Kiekvienoje tabletėje yra 10 mg aripiprazolo.
- Pagalbinės medžiagos yra laktozė monohidratas, mikrokristalinė celiuliozė, kukurūzų krakmolas, geltonasis geležies oksidas (E172) (tik 15 mg tabletėse), raudonasis geležies oksidas (E172) (tik 10 mg tabletėse), hidroksipropilceliuliozė, kroskarmeliozės natrio druska, magnio stearatas.
Aripiprazole Teva išvaizda ir kiekis pakuotėje
10 mg tabletės
Rožinės arba šviesiai rožinės, pailgos tabletės, kurių vienoje pusėje įspausta „10“, kitoje pusėje yra perlaužimo vagelė.
Tabletę galima padalyti į lygias dozes.
10 mg tabletės
Aripiprazole Teva tiekiamas pakuotėmis po 7, 7 x 1, 14, 14 x 1, 28, 28 x 1, 30, 49, 56, 56 x 1, 60, 98, 98 x 1 ir 100 tablečių.
Gali būti tiekiamos ne visų dydžių pakuotės.
Tarptautinis pavadinimas | Aripiprazolas |
Vaisto stiprumas | 10mg |
Vaisto forma | tabletės |
Grupė | Vaistinis preparatas |
Pogrupis | Cheminis vaistas |
Vartojimas | vartoti per burną |
Registracijos numeris | LT/1/15/3719 |
Registratorius | Teva B.V., Nyderlandai |
Receptinis | Receptinis |
Vaistas registruotas | 2015.05.13 |
Vaistas perregistruotas |
1. VAISTINIO PREPARATO PAVADINIMAS
Aripiprazole Teva 10 mg tabletės
2. KOKYBINĖ IR KIEKYBINĖ SUDĖTIS
Kiekvienoje tabletėje yra 10 mg aripiprazolo.
Pagalbinė medžiaga, kurios poveikis žinomas: 59,0 mg laktozės tabletėje.
Visos pagalbinės medžiagos išvardytos 6.1 skyriuje.
3. FARMACINĖ FORMA
Tabletė
10 mg
Rožinės arba šviesiai rožinės, pailgos tabletės, kurių vienoje pusėje įspausta „10“, kitoje pusėje yra laužimo vagelė. Dydis yra 8,1 mm x 4,5 mm.
Tabletę galima padalyti į lygias dozes.
4. KLINIKINĖ INFORMACIJA
4.1 Terapinės indikacijos
Aripiprazole Teva yra skirtas šizofrenijos gydymui suaugusiesiems bei 15 metų ir vyresniems paaugliams.
Aripiprazole Teva yra skirtas vidutinio sunkumo arba sunkių I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodų gydymui ir naujo manijos epizodo profilaktikai suaugusiesiems, kuriems daugiausia buvo pasireiškę manijos epizodų, ir kai buvo veiksmingas gydymas aripiprazolu (žr. 5.1 skyrių).
Aripiprazole Teva yra skirtas vidutinio sunkumo arba sunkių I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodų ne ilgesnės kaip 12 savaičių trukmės gydymui 13 metų ir vyresniems paaugliams (žr. 5.1 skyrių).
4.2 Dozavimas ir vartojimo metodas
Dozavimas
Suaugusieji
Rekomenduojama pradinė aripiprazolo dozė yra 10 mg arba 15 mg 1 kartą per parą, palaikomoji – 15 mg 1 kartą per parą nepriklausomai nuo valgymo laiko.
Aripiprazolo veiksmingų dozių diapazonas yra 10-30 mg per parą. Geresnio šio vaistinio preparato veiksmingumo viršijus 15 mg paros dozę nenustatyta, nors kai kuriems pacientams gali būti naudinga skirti didesnę dozę. Negalima viršyti didžiausios paros dozės – 30 mg.
I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodai
Rekomenduojama pradinė aripiprazolo dozė yra 15 mg. Ji geriama kartą per parą nepriklausomai nuo valgymo laiko tiek monoterapijos, tiek gydymo kartu su kitais vaistiniais preparatais metu (žr. 5.1 skyrių). Kai kuriems pacientams gali būti naudinga didesnė dozė. Negalima viršyti didžiausios paros dozės – 30 mg.
I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodo atkryčio profilaktika
Manijos epizodo atkryčio profilaktikai aripiprazolu vienu ar kartu su kitais vaistiniais preparatais gydytiems pacientams reikia skirti vartoti tokią pačią dozę, kokia jie buvo gydomi. Paros dozės koregavimą, įskaitant jos mažinimą, reikia įvertinti atsižvelgiant į paciento klinikinę būklę.
Vaikų populiacija
15 metų ir vyresnių paauglių šizofrenija
Rekomenduojama aripiprazolo dozė yra 10 mg 1 kartą per parą nederinant prie valgymo. Gydymą būtina pradėti 2 dienas skiriant po 2 mg (vartojant geriamojo tirpalo), po to 2 dienas didinti iki 5 mg, o toliau vartojama rekomenduojamoji 10 mg paros dozė. Prireikus, ši dozė toliau didinama po 5 mg, neviršijant 30 mg didžiausios paros dozės (žr. 5.1 skyrių).
Aripiprazolo veiksmingų dozių diapazonas yra 10-30 mg per parą. Geresnio veiksmingumo viršijus 10 mg paros dozę nenustatyta, tačiau kai kuriems pacientams gali būti naudinga vartoti didesnę dozę.
Jaunesniems kaip 15 metų pacientams, sergantiems šizofrenija, aripiprazolo vartoti nerekomenduojama, kadangi nepakanka duomenų apie jo saugumą ir veiksmingumą (žr. 4.8 ir 5.1 skyrius).
13 metų ir vyresnių paauglių I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodai
Rekomenduojama aripiprazolo dozė – 10 mg 1 kartą per parą nepriklausomai nuo valgymo laiko. Pirmąsias 2 gydymo dienas skiriama po 2 mg (vartojamas geriamasis tirpalas), paskui 2 dienas didinti iki 5 mg ir vėliau pasiekiama rekomenduojama 10 mg paros dozė.
Gydymo trukmė turi būti kiek įmanoma trumpesnė būtina simptomams sureguliuoti ir negali viršyti 12 savaičių. Geresnio veiksmingumo viršijus 10 mg paros dozę nenustatyta, o vartojant 30 mg per parą gerokai dažniau pasireiškia reikšmingų nepageidaujamų poveikių, įskaitant su ekstrapiramidine sistema susijusius reiškinius, mieguistumą, nuovargį ir svorio didėjimą (žr. 4.8 skyrių). Dėl to didesnes kaip 10 mg paros dozes reikia vartoti tik išimtiniais atvejais, kruopščiai stebint paciento klinikinę būklę (žr. 4.4, 4.8 ir 5.1 skyrius).
Jaunesniems pacientams su aripiprazolu susijusių nepageidaujamų reiškinių pasireiškimo rizika yra didesnė. Dėl to pacientams iki 13 metų amžiaus aripiprazolo vartoti nerekomenduojama (žr. 4.8 ir 5.1 skyrius).
Su autizmo sutrikimu susijęs irzlumas
Aripiprazolo saugumas ir veiksmingumas vaikams ir paaugliams iki 18 metų dar nenustatytas. Turimi duomenys pateikiami 5.1 skyriuje, tačiau dozavimo rekomendacijų pateikti negalima.
Tikai, susiję su Tourette sutrikimu
Aripiprazolo saugumas ir veiksmingumas vaikams ir paaugliams nuo 6 iki 18 metų dar neištirti. Turimi duomenys pateikiami 5.1 skyriuje, tačiau dozavimo rekomendacijų pateikti negalima.
Pacientams, kurių kepenų funkcija sutrikusi
Pacientams, kuriems nustatytas lengvo ar vidutinio laipsnio kepenų funkcijos sutrikimas, šio vaistinio preparato dozės koreguoti nereikia. Rekomendacijoms apie dozavimą esant sunkiam kepenų veiklos sutrikimui turimų duomenų nepakanka. Tokiems pacientams dozė parenkama ypač atidžiai, didžiausia paros dozė 30 mg skiriama atsargiai (žr. 5.2 skyrių).
Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi
Pacientams, kuriems nustatytas inkstų funkcijos sutrikimas, dozės koreguoti nereikia.
Senyviems pacientams
Aripiprazolo veiksmingumas 65 metų ir vyresnių pacientų šizofrenijai bei I tipo bipoliniam sutrikimui gydyti neištirtas. Įvertinant didesnį šio amžiaus pacientų jautrumą vaistiniams preparatams bei atsižvelgiant į klinikinę situaciją, jiems gali būti tikslinga skirti mažesnę pradinę dozę (žr. 4.4 skyrių).
Lytis
Moterims dozės koreguoti nereikia; ji tinka tokia pati kaip vyrams (žr. 5.2 skyrių).
Rūkymas
Atsižvelgiant į aripiprazolo metabolizmo būdus, rūkantiems asmenims šio vaistinio preparato dozės koreguoti nereikia (žr. 4.5 skyrių).
Dozės koregavimas dėl sąveikos
Kartu vartojant preparatus, kurie stipriai slopina CYP3A4 arba CYP2D6, aripiprazolo dozę reikia sumažinti. CYP3A4 arba CYP2D6 inhibitorių vartojimą nutraukus, aripiprazolo dozę reikia padidinti (žr. 4.5 skyrių).
Kartu vartojant preparatus, kurie stipriai indukuoja CYP3A4, aripiprazolo dozę reikia padidinti. CYP3A4 induktorių vartojimą nutraukus, aripiprazolo dozę reikia sumažinti iki rekomenduojamos (žr. 4.5 skyrių).
Vartojimo metodas
Tabletes reikia vartoti per burną.
4.3 Kontraindikacijos
Padidėjęs jautrumas veikliajai arba bet kuriai 6.1 skyriuje nurodytai pagalbinei medžiagai.
4.4 Specialūs įspėjimai ir atsargumo priemonės
Vartojant vaistus nuo psichozės, kol pagerės paciento klinikinė būklė, gali praeiti nuo kelių dienų iki kelių savaičių. Tuo laikotarpiu pacientą reikia atidžiai stebėti.
Polinkis į savižudybę
Psichikos ligomis ir nuotaikos sutrikimais sergantiems pacientams būdingas suicidinis elgesys. Kai kuriais atvejais gauta pranešimų apie anksti pasireiškusį tokį elgesį pradėjus ar pakeitus gydymą nuo psichozės, įskaitant gydymą aripiprazolu (žr. 4.8 skyrių). Gydant nuo psichozės, didelės rizikos pacientus reikia atidžiai stebėti. Epidemiologiniai tyrimai nurodo galimybę, kad suicidinio elgesio rizika suaugusiems pacientams, sergantiems šizofrenija ar bipoliniu sutrikimu, kurie vartoja aripiprazolą, nėra didesnė nei tiems, kurie vartoja kitus antipsichotinius vaistinius preparatus. Duomenų apie vaikus, kurie leistų įvertinti tokio pobūdžio riziką jaunesniems (iki 18 metų) pacientams, nepakanka, tačiau yra įrodymų, kad savižudybės rizika išlieka ir praėjus pirmosioms keturioms netipinių vaistinių preparatų nuo psichozės, įskaitant aripiprazolą, vartojimo savaitėms.
Širdies ir kraujagyslių ligos
Aripiprazolo reikia skirti atsargiai pacientams, kurie serga širdies ir kraujagyslių liga (anksčiau buvęs miokardo infarktas, išeminė širdies liga, širdies nepakankamumas arba sutrikęs širdies laidumas), galvos smegenų kraujotakos sutrikimu, taip pat esant būklėms, kurių metu pacientui galima hipotenzija (dehidracija, hipovolemija, gydymas vaistiniais preparatais nuo hipertenzijos) arba hipertenzija, įskaitant piktybinę.
Gauta pranešimų apie venų tromboembolijos (VTE) atvejus, pasireiškusius vartojant vaistinius preparatus nuo psichozės. Kadangi vaistinius preparatus nuo psichozės vartojantys pacientai dažnai turi įgytų VTE rizikos veiksnių, prieš skiriant aripiprazolą ir gydant šiuo preparatu reikia identifikuoti visus galimus VTE rizikos veiksnius ir imtis priemonių jai išvengti.
Klinikinių aripiprazolo tyrimų metu pailgėjusio QT intervalo dažnis buvo panašus kaip ir placebo grupėje. Aripiprazolo, kaip ir kitų vaistinių preparatų nuo psichozės, reikia skirti atsargiai pacientams, kurių giminėms yra buvę pailgėjusio QT intervalo atvejų.
Vėlyvoji diskinezija
Vienerių metų ar trumpesnės trukmės klinikinių tyrimų metu gauta nedažnų pranešimų apie diskineziją, pasireiškusią vartojant aripiprazolą. Jeigu vartojant aripiprazolą pasireiškia vėlyvosios diskinezijos požymių ir simptomų, svarstytinas šio vaistinio preparato dozės mažinimo ar jo vartojimo nutraukimo tikslingumas. Baigus jį vartoti, šie simptomai gali laikinai pasunkėti ar netgi atsirasti.
Kiti ekstrapiramidiniai simptomai
Aripiprazolo poveikio vaikams klinikinių tyrimų metu pastebėta akatizijos ir parkinsonizmo atvejų. Jeigu aripiprazolo vartojančiam pacientui pasireiškia ekstrapiramidinių požymių ir simptomų, reikia spręsti dėl dozės sumažinimo ir atidaus klinikinio stebėjimo poreikio.
Piktybinis neurolepsinis sindromas (PNS)
PNS yra galinčių sukelti mirtį simptomų kompleksas, pasireiškiantis vartojant vaistinius preparatus nuo psichozės. Klinikinių tyrimų metu vartojant aripiprazolą gauta pranešimų apie retus PNS atvejus. PNS sukeliami klinikiniai reiškiniai yra smarkus karščiavimas, raumenų rigidiškumas, pakitusi psichika ir autonominės nervų sistemos nestabilumas (nereguliarus pulsas arba nepastovus kraujospūdis, tachikardija, prakaitavimas, širdies ritmo sutrikimas). Kiti galimi požymiai yra padidėjusi kreatino fosfokinazės koncentracija, mioglobinurija (rabdomiolizė) ir ūminis inkstų nepakankamumas. Taip pat pranešta ir apie padidėjusios kreatino fosfokinazės koncentracijos ir rabdomiolizės atvejus, nebūtinai susijusių su PNS. Atsiradus PNS požymių ir simptomų arba prasidėjus neaiškios kilmės karščiavimui be kitų PNS klinikinių reiškinių, būtina nutraukti visų vaistinių preparatų nuo psichozės, įskaitant aripiprazolo, vartojimą.
Traukuliai
Klinikinių tyrimų metu gauta pranešimų apie nedažnus traukulių atvejus. Todėl, jeigu anamnezėje nurodomas traukuliais pasireiškiantis sutrikimas arba pacientas serga traukuliais pasireiškiančia liga, jam šio vaistinio preparato reikia skirti atsargiai.
Senyvi pacientai, sergantys su demencija susijusia psichoze
Padidėjęs mirtingumas
Trijų placebu kontroliuojamų aripiprazolo tyrimų, kuriuose dalyvavo senyvi su Alzheimerio liga susijusia psichoze sirgę pacientai (n = 938, vidutinis amžius - 82,4 metų, diapazonas - 56-99 metai), metu mirties rizika vartojant šį vaistinį preparatą buvo didesnė negu vartojant placebą: mirė 3,5% aripiprazolo ir 1,7% placebo grupės pacientų. Nors mirties priežastys buvo įvairios, dažniausiai tai buvo širdies ir kraujagyslių sutrikimai (pvz., širdies nepakankamumas, staigi mirtis) arba infekcija (pvz., pneumonija).
Nepageidaujamos galvos smegenų kraujagyslių reakcijos
Tų pačių tyrimų metu pasireiškė galvos smegenų kraujagyslių nepageidaujamų reakcijų (pvz., insultas, trumpalaikis išemijos priepuolis), įskaitant mirties atvejus (pacientų vidutinis amžius buvo 84 metai, diapazonas - 78-88 metai). Šių tyrimų metu galvos smegenų kraujagyslių sistemos nepageidaujamų reakcijų patyrė iš viso 1,3 % aripiprazolą vartojusių ir 0,6 % placebą vartojusių pacientų. Šis skirtumas statistiškai nereikšmingas. Vis dėlto vienas iš šių tyrimų (fiksuotos dozės tyrimas) nustatytas reikšmingas nuo dozės priklausomo atsako ryšys tarp aripiprazolo vartojimo ir galvos smegenų kraujagyslių sistemos nepageidaujamų reakcijų.
Aripiprazole Teva netinka su demencija susijusiai psichozei gydyti.
Hiperglikemija ir cukrinis diabetas
Gauta pranešimų apie netipinius vaistinius preparatus nuo psichozės, įskaitant aripiprazolą, vartojusiems pacientams pasireiškusią hiperglikemiją, kuri kartais buvo labai ryški ir susijusi su ketoacidoze, hiperosmozine koma arba mirtimi. Rizikos faktoriai, kurie gali skatinti vystytis sunkias komplikacijas, yra nutukimas ir cukrinio diabeto šeiminė anamnezė. Pacientams, vartojusiems aripiprazolą klinikinių tyrimų metu, su hiperglikemija susijusių nepageidaujamų reakcijų (įskaitant cukrinį diabetą) ar laboratoriniais tyrimais nustatyta nenormali gliukozės koncentracija nepasitaikė žymiai dažniau negu vartojant placebą. Su hiperglikemija susijusių nepageidaujamų reakcijų pavojus, vartojant aripiprazolą ir kitus netipinius vaistinius preparatus nuo psichozės, tiksliai nežinomas, todėl tiesiogiai jo palyginti negalima. Bet kurį vaistinį preparatą nuo psichozės, įskaitant aripiprazolą, vartojančius pacientus reikia stebėti dėl galimos hiperglikemijos požymių ir simptomų (pvz., polidipsijos, poliurijos, polifagijos ir silpnumo) ir cukriniu diabetu sergančius ar šios ligos rizikos veiksnių turinčius pacientus reikia reguliariai tirti dėl glikemijos kontrolės pablogėjimo.
Padidėjęs jautrumas
Vartojant aripiprazolą, kaip ir kitus vaistinius preparatus, gali pasireikšti padidėjusio jautrumo reakcijų, kurioms būdingi alergijos simptomai (žr. 4.8 skyrių).
Padidėjęs kūno svoris
Šizofrenija ar bipolinio sutrikimo manijos faze sergančių pacientų kūno svoris dažnai yra padidėjęs. Tai susiję su gretutinėmis ligomis, vartojamais vaistiniais preparatais nuo psichozės, kurie didina kūno svorį, netinkamu gyvenimo būdu. Padidėjęs kūno svoris gali sukelti sunkių komplikacijų. Vaistinį preparatą pateikus į rinką, gauta pranešimų apie kūno svorio padidėjimą aripiprazolą vartojantiems pacientams. Tai dažniausiai atsitikdavo svarbių rizikos faktorių turintiems pacientams, pvz., anamnezėje nurodant cukrinį diabetą, esant skydliaukės sutrikimams ar hipofizės adenomai. Klinikinių tyrimų metu nenustatyta, kad aripiprazolas kliniškai reikšmingai didintų suaugusiųjų kūno svorį (žr. 5.1 skyrių). Bipolinio sutrikimo manijos faze sergančių paauglių klinikiniai tyrimai parodė ryšį tarp aripiprazolo vartojimo ilgiau kaip 4 savaites ir svorio didėjimo. Reikia nuolat sverti bipolinio sutrikimo manijos faze sergančius paauglius ir žiūrėti, ar neauga jų svoris. Jeigu svorio didėjimas yra reikšmingas klinikai, svarstytina dozės sumažinimo galimybė (žr. 4.8 skyrių).
Disfagija
Vartojant vaistinius preparatus nuo psichozės, įskaitant aripiprazolą, gali sutrikti stemplės motorika ir įvykti aspiracija. Aripiprazolo ir kitų nuo psichozės veikliųjų medžiagų reikia skirti atsargiai pacientams, kuriems yra aspiracinės pneumonijos pavojus.
Patologinis potraukis lošimams
Nusistovėjus aripiprazolo rinkodarai gauta pranešimų apie šį vaistinį preparatą vartojančių pacientų patologinį dalyvavimą azartiniuose lošimuose, nepriklausomai nuo to, ar iki tol jiems buvo tokio potraukio lošimams. Pacientams, kuriems patologinio potraukio lošimams atvejų yra buvę anksčiau, šio sutrikimo rizika gali būti didesnė, todėl jų būklę reikia atidžiai stebėti (žr. 4.8 skyrių).
Pacientai, sergantys dėmesio trūkumo ir hiperaktyvumo sutrikimu
Nors dažnai vienu metu sergama I tipo bipoliniu sutrikimu bei dėmesio trūkumo ir hiperaktyvumo sutrikimu, aripiprazolo vartojimo kartu su stimuliantais saugumo duomenų yra labai nedaug. Dėl to šių vaistinių preparatų kartu reikia skirti ypatingai atsargiai.
Pagalbinės medžiagos, kurių poveikis žinomas
Tablečių sudėtyje yra laktozės. Šio vaistinio preparato negalima vartoti pacientams, kuriems nustatytas retas paveldimas sutrikimas – galaktozės netoleravimas, Lapp laktazės stygius arba gliukozės ir galaktozės malabsorbcija.
4.5 Sąveika su kitais vaistiniais preparatais ir kitokia sąveika
Dėl antagonizmo α1 adrenoreceptoriams aripiprazolas gali stiprinti kai kurių vaistų nuo hipertenzijos poveikį.
Kadangi svarbiausias aripiprazolo poveikis susijęs su centrine nervų sistema (CNS), kartu su alkoholiniais gėrimais ir kitais CNS veikiančiais vaistiniais preparatais, sukeliančiais panašių nepageidaujamų reakcijų, pavyzdžiui slopinimą, aripiprazolas reikia vartoti atsargiai (žr. 4.8 skyrių).
Aripiprazolo reikia skirti atsargiai kartu su QT intervalą ilginančiais ir elektrolitų balanso sutrikimus sukeliančiais vaistiniais preparatais.
Galima kitų vaistinių preparatų įtaka aripiprazolo poveikiui
Skrandžio rūgšties išskyrimą slopinantis H2 antagonistas famotidinas aripiprazolo absorbciją lėtina, tačiau šis poveikis laikomas kliniškai nereikšmingu.
Aripiprazolas metabolizuojamas daugeliu būdų, dalyvaujant fermentams CYP2D6 ir CYP3A4, tačiau nedalyvaujant CYP1A, todėl rūkoriams šio vaistinio preparato dozės koreguoti nereikia.
Chinidinas ir kiti CYP2D6 inhibitoriai
Su sveikais savanoriais atlikto klinikinio tyrimo metu stiprus CYP2D6 inhibitorius (chinidinas) sukėlė aripiprazolo AUC (ploto po koncentracijos kreive) padidėjimą 107 %, o Cmax nepakito. Aktyvaus metabolito dehidroaripiprazolo AUC sumažėjo 32 %, Cmax – 47 %. Kartu su chinidinu vartojamo aripiprazolo dozę reikia sumažinti maždaug pusiau. Tikėtina, kad panašiai veikia ir kiti vaistiniai preparatai, kurie stipriai slopina CYP2D6, pvz., fluoksetinas, paroksetinas, todėl panašiai sumažinti reikia ir kartu su jais vartojamo aripiprazolo dozę.
Ketokonazolas ir kiti CYP3A4 inhibitoriai
Su sveikais savanoriais atlikto klinikinio tyrimo metu stiprus CYP3A4 inhibitorius (ketokonazolas), sukėlė aripiprazolo AUC padidėjimą 63 %, Cmax – 37 %. Dehidroaripiprazolo AUC padidėjo 77 %, Cmax – 43 %. Asmenims, kurių organizme CYP2D6 katalizuojamas metabolizmas yra lėtas, kartu su aripiprazolu vartojami preparatai, stipriai slopinantys CYP3A4, gali sukelti žymesnį jo koncentracijos plazmoje padidėjimą negu tiems, kurių organizme toks metabolizmas ekstensyvus. Svarstant ketokonazolo ar kitų stipriai CYP3A4 slopinančių preparatų vartojimo kartu su aripiprazolu tikslingumą, laukiamą teigiamą poveikį reikia palyginti su pacientui kylančiu pavojumi. Kartu su ketokonazolu vartojamo aripiprazolo dozę reikia sumažinti maždaug pusiau. Tikėtina, kad panašiai veikia ir kiti vaistiniai preparatai, stipriai slopinantys CYP3A4, pvz., itrakonazolas, ŽIV proteazės inhibitoriai, todėl panašiai sumažinti reikia ir kartu su jais vartojamo aripiprazolo dozę.
Baigus vartoti CYP2D6 arba CYP3A4 inhibitorių, aripiprazolo dozę reikia padidinti iki buvusios prieš pradedant juos vartoti.
Kartu su aripiprazolu skiriant vartoti silpnus CYP3A4 (pvz., diltiazemą ar escitalopramą) arba CYP2D6 inhibitorius, gali nedaug padidėti aripiprazolo koncentracija kraujo plazmoje.
Karbamazepinas ir kiti CYP3A4 induktoriai
Kartu vartojant karbamazepiną, kuris stipriai indukuoja CYP3A4, aripiprazolo Cmax geometrinis vidurkis būna mažesnis 68 %, o AUC – 73 % negu tada, kai vartojama vien aripiprazolo (30 mg). Kartu vartojant karbamazepiną, panašiais sumažėja ir dehidroaripiprazolo Cmax bei AUC geometriniai vidurkiai - atitinkamai 69 % ir 71 %.
Kartu su karbamazepinu vartojamo aripiprazolo dozę reikia padidinti dvigubai. Tikėtina, kad panašiai veikia ir kiti stipriai indukuojantys CYP3A4 (pvz.: rifampicinas, rifabutinas, fenitoinas, fenobarbitalis, primidonas, efavirenzas, nevirapinas, jonažolė) vaistiniai preparatai, todėl panašiai padidinti reikia ir kartu su jais vartojamo aripiprazolo dozę. Užbaigus vartoti preparatą, kuris stipriai indukuoja CYP3A4, aripiprazolo dozę reikia sumažinti iki rekomenduojamos.
Valproatas ir litis
Kartu vartojant valproatą arba litį au aripiprazolu jo koncentracija kliniškai reikšmingai nepakinta.
Serotonino sindromas
Pranešama apie serotonino sindromą, pasireiškusį aripiprazolo vartojusiems pacientams. Šio sindromo požymiai ir simptomai labiau tikėtini kartu vartojant tokių serotoninerginių vaistų kaip SSRI arba SNRI, arba aripiprazolo koncentraciją didinančių vaistų (žr. 4.8 skyrių).
Galima aripiprazolo įtaka kitų vaistinių preparatų poveikiui
Klinikinių tyrimų metu 10-30 mg per parą aripiprazolo dozė reikšmingos įtakos CYP2D6 (dekstrometorfano ir 3-metoksimorfinano santykiui), CYP2C9 (varfarino), CYP2C19 (omeprazolo) ir CYP3A4 (dekstrometorfano) substratų metabolizmui neturėjo. Be to, tyrimais in vitro galimos aripiprazolo ir dehidroaripiprazolo savybės slopinti nuo CYP1A2 priklausomą metabolizmą nenustatyta. Todėl aripiprazolas neturėtų kliniškai reikšmingai sąveikauti su kitais vaistiniais preparatais, kurie metabolizuojami veikiant šiems fermentams.
Kartu su valproatais, ličio preparatais ar lamotriginu vartojant aripiprazolą, valproatų, ličio ar lamotrigino koncentracija klinikai reikšmingai nepakinta.
4.6 Vaisingumas, nėštumo ir žindymo laikotarpis
Nėštumas
Adekvačių ir tinkamai kontroliuojamų tyrimų su nėščiomis moterimis neatlikta. Gauta pranešimų apie raidos sutrikimus, tačiau priežastinis ryšys su aripiprazolu nenustatytas. Tyrimais su gyvūnais galimas toksinis poveikis vystymuisi nepaneigtas (žr. 5.3 skyrių). Pacientei reikia patarti, kad jeigu pastotų arba nuspręstų pastoti vartojant aripiprazolą, apie tai praneštų gydytojui. Šio vaistinio preparato vartojimo moters nėštumo metu saugumo duomenų nepakanka, poveikio gyvūnų reprodukcijai tyrimais galimas pavojus nepaneigtas, todėl nėščiosioms jo vartoti negalima, nebent tuomet, kai laukiamas gydomasis poveikis neabejotinai viršija galimą pavojų vaisiui.
Naujagimiams, kurių motinos trečiuoju nėštumo trimestru vartojo antipsichozinių vaistinių preparatų (įskaitant aripiprazolą), po gimimo yra padidėjusi rizika pasireikšti nepageidaujamoms reakcijoms, įskaitant ekstrapiramidinius ir (arba) nutraukimo simptomus, kurių intensyvumas ir trukmė gali būti skirtingi. Gauta pranešimų apie sujaudinimo, raumenų tonuso padidėjimo ar sumažėjimo, tremoro, mieguistumo, kvėpavimo sutrikimų sindromo ir apsunkinto žindymo atvejus. Todėl naujagimių būklę reikia atidžiai stebėti.
Žindymas
Aripiprazolo išsiskiria į motinos pieną. Aripiprazolą vartojančioms pacientėms reikia patarti nežindyti.
4.7 Poveikis gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus
Apiprazolą, kaip ir kitus vaistus nuo psichozės vartojančius pacientus reikia perspėti, kad nevaldytų pavojingų mechanizmų ir nevairuotų motorinių transporto priemonių, kol tvirtai įsitikins, kad gebėjimas dirbti šiuos darbus nesutrikęs. Kai kuriems I tipo bipoliniu sutrikimu sergantiems vaikams dažniau pasireiškia mieguistumas ir nuovargis (žr. 4.8 skyrių).
4.8 Nepageidaujamas poveikis
Saugumo duomenų santrauka
Placebu kontroliuojamų tyrimų metu dažniausiai nustatytos nepageidaujamos reakcijos buvo akatizija ir pykinimas, kurios kiekviena pasireiškė daugiau kaip 3 % aripiprazolu gydomiems pacientams.
Nepageidaujamų reakcijų santrauka lentelėje
Šios nepageidaujamos reakcijos aripiprazolo vartojantiems pacientams pasireiškė dažniau (≥ 1/100), negu vartojantiems placebą, arba buvo vertinamos kaip galbūt su vaistiniu preparatu susijusios nepageidaujamos reakcijos (*).
Žemiau išvardyto nepageidaujamo poveikio dažnis apibūdinamas taip: dažnas (nuo ≥ 1/100 iki < 1/10) ir nedažnas (nuo ≥ 1/1 000 iki < 1/100).
Psichikos sutrikimai
Dažni: neramumas, nemiga, nerimas.
Nedažni: depresija*.
Nervų sistemos sutrikimai
Dažni: ekstrapiramidinis sutrikimas, akatizija, tremoras, svaigulys, mieguistumas, slopinimas, galvos skausmas.
Akių sutrikimai
Dažni: neryškus matymas.
Nedažni: diplopija.
Širdies sutrikimai
Nedažni: tachikardija*.
Kraujagyslių sutrikimai
Nedažni: ortostatinė hipotenzija*.
Virškinimo trakto sutrikimai
Dažni: dispepsija, vėmimas, pykinimas, vidurių užkietėjimas, padidėjusi seilių sekrecija.
Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai
Dažni: nuovargis
Atrinktų nepageidaujamų reakcijų apibūdinimas
Ekstrapiramidiniai simptomai (EPS)
Ilgalaikio 52 savaičių trukmės kontroliuojamo klinikinio tyrimo metu aripiprazolo vartojusiems pacientams EPS, įskaitant parkinsonizmą, akatiziją, distoniją ir diskineziją, pasireiškė rečiau negu vartojusiems haloperidolio (atitinkamai 25,8 % ir 57,3 %). Ilgalaikio 26 savaičių trukmės placebu kontroliuojamo tyrimo metu EPS pasireiškė 19 % pacientų, vartojusių aripiprazolo, ir 13,1 % vartojusių placebą. Dar kito ilgalaikio 26 savaičių trukmės kontroliuojamo tyrimo metu EPS pasireiškė 14,8 % pacientų, vartojusių aripiprazolo, ir 15,1 % vartojusių olanzapino.
I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodai
12 savaičių trukmės kontroliuojamo tyrimo metu EPS pasireiškėo 23,5 % aripiprazolo ir 53,3 % haloperidolio vartojusių pacientų. Kito 12 savaičių trukmės klinikinio tyrimo metu EPS pasireiškė 26,6 % aripiprazolo ir 17,6 % ličio vartojusių pacientų. Placebu kontroliuojamo klinikinio tyrimo ilgalaikės 26 savaičių palaikomojo gydymo fazės metu EPS pasireiškė 18,2 % aripiprazolo ir 15,7 % placebą vartojusių pacientų.
Akatizija
Placebu kontroliuojamų klinikinių tyrimų metu akatizija pasireiškė 12,1 % aripiprazolo ir 3,2 % placebo vartojusių pacientų, sirgusių bipoliniu sutrikimu. Akatizija pasireiškė 6,2 % aripiprazolo vartojusiems ir 3 % placebo vartojusiems sergantiems šizofrenija pacientams.
Distonija
Vaistų grupės poveikis: pirmosiomis gydymo savaitėmis jautriems asmenims gali pasireikšti distonijos simptomų, ilgalaikių nenormalių raumenų grupių susitraukimų. Distonijos simptomai: kaklo raumenų spazmas, kartais progresuojantis iki ryklės gniaužimo, pasunkėjusio rijimo, pasunkėjusio kvėpavimo ir (arba) liežuvio išsikišimo. Nors šių simptomai gali pasitaikyti vartojant mažas dozes, tačiau dažniau pasireiškia ir būna sunkesni didesnėmis dozėmis vartojant stipriai veikiančius pirmos kartos antipsichozinius vaistus. Didesnis ūminės distonijos pavojus stebėtas vyrams ir jaunesnio amžiaus grupių asmenims.
Palyginant dažnį pacientų, kuriems nustatyta galimai kliniškai reikšmingų įprastinių laboratorinių ir lipidų tyrimų rodiklių pokyčių (žr. 5.1 skyrių), aripiprazolo ir placebo grupėse, sveikatos požiūriu reikšmingo skirtumo nenustatyta. Kreatino fosfokinazės koncentracijos padidėjimas, kuris dažniausiai būdavo trumpalaikis ir nesukeliantis simptomų, nustatytas 3,5 % aripiprazolą ir 2 % placebą vartojusių pacientų.
Kiti duomenys
Nepageidaujamos reakcijos, kurių ryšys su antipsichozinių vaistų vartojimu yra žinomas, ir pastebėtos vartojant aripiprazolą, yra neurolepsinis piktybinis sindromas, vėlyvoji diskinezija, traukuliai, galvos smegenų kraujagyslių nepageidaujamos reakcijos, padidėjęs mirtingumas senyviems demencija sergantiems pacientams, bei hiperglikemija ir cukrinis diabetas (žr. 4.4 skyrių).
Vaikų populiacija
Šizofrenija sergantys 15 metų ir vyresni paaugliai
Atliekant trumpalaikį placebu kontroliuojamą klinikinį tyrimą, kuriame dalyvavo 302 šizofrenija sergantys 13-17 metų paaugliai, nustatyto nepageidaujamo poveikio dažnis ir pobūdis buvo panašūs kaip suaugusiems, išskyrus tai, kad žemiau išvardytos reakcijos aripiprazolą vartojantiems paaugliams pasitaikė daug dažniau negu suaugusiems (ir dažniau negu vartojant placebą): labai dažnai (≥ 1/10) pasireiškė mieguistumas arba sedacija, ekstrapiramidiniai sutrikimai, dažnai (nuo ≥ 1/100 iki < 1/10) pasireiškė burnos džiūvimas, padidėjęs apetitas ir ortostatinė hipotenzija.
Atvirojo tęstinio 26 savaičių trukmės tyrimo metu nustatytas panašus saugumo pobūdis kaip trumpalaikio placebu kontroliuojamo tyrimo metu.
Bendroje šizofrenija sergančių 13-17 metų amžiaus paauglių, vartojusių aripiprazolo ne trumpiau kaip 2 metus, populiacijoje maža prolaktino koncentracija serume (< 3 ng/ml) rasta 29,5 % mergaičių ir (< 2 ng/ml) 48,3 % berniukų.
Šizofrenija sergančių paauglių (13-17 metų), gydytų nuo 5 iki 30 mg aripiprazolo doze iki 72 mėnesių, populiacijoje, sumažėjusios prolaktino koncentracijos serume dažnis moterims (< 3 ng/ml) ir vyrams (< 2 ng/ml) buvo atitinkamai 25,6 % ir 45,0 %.
I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodų patiriantys 13 metų ir vyresni paaugliai
I tipo bipoliniu sutrikimu sergantiems paaugliams nepageidaujamų reakcijų dažnis ir pobūdis buvo panašūs kaip suaugusiesiems, išskyrus žemiau išvardytas reakcijas: labai dažnai (≥ 1/10) pasireiškė mieguistumas (23,0 %), ekstrapiramidiniai sutrikimai (18,4 %), akatizija (16,0 %) ir nuovargis (11,8 %), dažnai (nuo ≥ 1/100 iki < 1/10) – viršutinės pilvo dalies skausmas, padidėjęs širdies susitraukimų dažnis, svorio didėjimas, didesnis apetitas, raumenų trūkčiojimas ir diskinezija.
Toliau išvardyti nepageidaujamo poveikio reiškiniai, kurie gali būti susiję su doze: ekstrapiramidiniai sutrikimai (pasireiškė 9,1 % pacientų, vartojusių 10 mg, 28,8 % vartojusių 30 mg, ir 1,7 % vartojusių placebą) ir akatizija (pasireiškė 12,1 % pacientų, vartojusių 10 mg, 20,3 % vartojusių 30 mg ir 1,7 % vartojusių placebą).
I tipo bipoliniu sutrikimu sergantiems paaugliams, kurie vartojo aripiprazolą, kūno svoris 12-tą savaitę ir 30-tą vartojimo savaitę padidėjo vidutiniškai atitinkamai 2,4 kg ir 5,8 kg, o tiek pat laiko vartojant placebą – atitinkamai 0,2 kg ir 2,3 kg.
Bipoliniu sutrikimu sirgusiems vaikams mieguistumas ir nuovargis pasireiškė dažniau negu sirgusiems šizofrenija.
Tiriant bipoliniu sutrikimu sergančius vaikus (10-17 metų), vartojusius aripiprazolą iki 30 savaičių, sumažėjusi prolaktino koncentracija serume (< 3 ng/ml) nustatyta 28 % mergaičių ir 53,3 % berniukų (< 2 ng/ml).
Duomenys, gauti po vaistinio preparato pateikimo į rinką
Vaistinį preparatą pateikus į rinką, gauta pranešimų apie žemiau išvardytas nepageidaujamas reakcijas. Šių reakcijų dažnis laikomas nežinomu (negali būti įvertintas pagal turimus duomenis).
Kraujo ir limfinės sistemos sutrikimai: leukopenija, neutropenija, trombocitopenija.
Imuninės sistemos sutrikimai: alerginė reakcija (pvz., anafilaksinė reakcija, angioneurozinė edema, įskaitant liežuvio sutinimą, liežuvio, veido edema, niežulys arba dilgėlinė).
Endokrininiai sutrikimai: hiperglikemija, cukrinis diabetas, diabetinė ketoacidozė, diabetinė hiperosmosinė koma.
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai: kūno svorio padidėjimas, kūno svorio sumažėjimas, anoreksija, hiponatremija.
Psichikos sutrikimai: susijaudinimas, nervingumas, patologinis lošimas; bandymas žudytis, mintys apie savižudybę, savižudybė (žr. 4.4 skyrių)
Nervų sistemos sutrikimai: kalbos sutrikimas, piktybinis neurolepsinis sindromas (PNS), didžiųjų traukulių (grand mal) priepuoliai, serotonino sindromas.
Širdies sutrikimai: QT intervalo pailgėjimas, skilvelinė aritmija, staigi mirtis dėl neaiškių priežasčių, širdies sustojimas, torsades de pointes (polimorfinė skilvelinė paroksizminė tachikardija), bradikardija.
Kraujagyslių sutrikimai: apalpimas, hipertenzija, venų tromboembolija (įskaitant plaučių emboliją ir giliųjų venų trombozę).
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir
tarpuplaučio sutrikimai: burninės ryklės dalies spazmas, gerklų spazmas, aspiracinė pneumonija.
Virškinimo trakto sutrikimai: pankreatitas, disfagija, nemalonūs pojūčiai pilve ar skrandyje, viduriavimas.
Kepenų, tulžies pūslės ir latakų sutrikimai: kepenų nepakankamumas, gelta, hepatitas, alaninaminotransferazės (ALT), aspartataminotransferazės (AST), gama gliutamiltransferazės (GGT) bei šarminės fosfatazės aktyvumo padidėjimas.
Odos ir poodinio audinio sutrikimai: išbėrimas, padidėjusio jautrumo šviesai reakcija, alopecija, hiperhidrozė.
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai: rabdomiolizė, mialgija, sąstingis.
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai: šlapimo nelaikymas, šlapimo susilaikymas.
Būklės nėštumo, pogimdyminiu ir perinataliniu laikotarpiu: vaistinio preparato nutraukimo sindromas naujagimiams (žr. 4.6 skyrių).
Lytinės sistemos ir krūties sutrikimai: priapizmas.
Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai: sutrikęs temperatūros reguliavimas (pvz., hipotermija, pireksija), krūtinės skausmas, periferinė edema.
Tyrimai: kreatinfosfokinazės aktyvumo padidėjimas, gliukozės koncentracijos padidėjimas kraujyje, gliukozės koncentracijos kraujyje svyravimas, glikozilinto hemoglobino kiekio padidėjimas.
Pranešimas apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas
Svarbu pranešti apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas, pastebėtas po vaistinio preparato pateikimo į rinką, nes tai leidžia nuolat stebėti vaistinio preparato naudos ir rizikos santykį. Sveikatos priežiūros specialistai turi pranešti apie bet kokias įtariamas nepageidaujamas reakcijas, užpildę interneto svetainėje http://www.vvkt.lt/ esančią formą, ir atsiųsti ją paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt.
4.9 Perdozavimas
Požymiai ir simptomai
Klinikinių tyrimų metu ir vaistinį preparatą patekus į rinką, buvo atsitiktinio ar tyčinio ūminio vien tik aripiprazolo perdozavimo atvejų suaugusiems pacientams ir apskaičiuota, kad pacientams, pavartojusiems iki 1260 mg šio vaistinio preparato; mirties atvejų neužfiksuota. Perdozavusiems pacientams pasireiškę mediciniškai reikšmingi požymiai ir simptomai buvo letargija, padidėjęs kraujospūdis, mieguistumas, tachikardija, pykinimas, vėmimas ir viduriavimas. Taip pat gauta pranešimų apie atsitiktinį vien aripiprazolo (iki 195 mg) perdozavimą vaikams; mirties atvejų neužfiksuota. Pastebėti galimai sunkūs požymiai ir simptomai buvo mieguistumas, trumpalaikis sąmonės netekimas ir ekstrapiramidiniai simptomai.
Perdozavimo gydymas
Perdozavus svarbiausia taikyti palaikomąjį gydymą, užtikrinti kvėpavimo takų praeinamumą, oksigenaciją ir plaučių ventiliaciją, koreguoti perdozavimo simptomus. Reikia atsižvelgti į tai, kad pacientas galėjo apsinuodyti keliais vaistiniais preparatais. Dėl to būtina nedelsiant pradėti širdies ir kraujagyslių funkcijos stebėjimą, įskaitant nepertraukiamą elektrokardiogramos (EKG) registravimą galimoms aritmijoms nustatyti. Nustačius ar įtarus aripiprazolo perdozavimą, gydytojas turi atidžiai prižiūrėti ir stebėti pacientą, kol šis atsigaus.
Išgėrus aktyvintosios anglies (50 g) 1 val. po aripiprazolo, pastarojo Cmax sumažėjo apie 41 % ir AUC – apie 51 %, todėl galima manyti, kad ji gali būti veiksminga šio preparato perdozavimui gydyti.
Hemodializė
Nors informacijos apie hemodializės veiksmingumą aripiprazolo perdozavimui gydyti nėra, nepanašu kad ji galėtų būti naudinga, nes didelė aripiprazolo dalis būna prisijungusi prie kraujo plazmos baltymų.
5. FARMAKOLOGINĖS SAVYBĖS
5.1 Farmakodinaminės savybės
Farmakoterapinė grupė – psicholeptikai, antipsichoziniai vaistai, kiti antipsichoziniai preparatai, ATC kodas – N05 AX12.
Veikimo mechanizmas
Manoma, kad aripiprazolo veiksmingumas šizofrenijai bei I tipo bipoliniam sutrikimui gydyti susijęs su dalinio agonizmo dopamino D2 ir serotonino 5HT1A receptoriams bei antagonizmo serotonino 5HT2A receptoriams deriniu. Antagonistinės savybės nustatytos tyrimais su dopaminerginio hiperaktyvumo gyvūnų modeliais, agonistinės – su dopaminerginio hipoaktyvumo gyvūnų modeliais. In vitro tyrimais nustatyta, kad aripiprazolas pasižymėjo dideliu afinitetu dopamino D2 ir D3, serotonino 5HT1A ir 5HT2A receptoriams bei vidutiniu afinitetu – dopamino D4, serotonino 5HT2C ir 5HT7, alfa-1 adrenerginiams ir histamino H1 receptoriams. Be to, aripiprazolas vidutiniu afinitetu jungėsi prie serotonino reabsorbcijos vietos ir neturėjo pastebimo afiniteto muskarino receptoriams. Kai kuriuos kitus klinikinius aripiprazolo poveikius galima paaiškinti jo sąveika su kitų potipių (ne dopamino ir ne serotonino) receptoriais.
Sveikiems asmenims 2 savaites 1 kartą per parą vartojus 0,5-30 mg aripiprazolo, pozitronų emisijos tomografijos būdu nustatytas nuo dozės priklausomas D2/D3 receptorių ligando 11C-rakloprido jungimosi prie uodeguotojo branduolio ir kiauto sumažėjimas.
Klinikinis veiksmingumas ir saugumas
Atlikti 3 trumpalaikiai (4-6 savaičių trukmės) placebu kontroliuojami klinikiniai tyrimai su 1228 šizofrenija sirgusiais suaugusiais pacientais, turėjusiais teigiamų ar neigiamų simptomų. Nustatyta, kad aripiprazolas palengvino psichozinius simptomus statistiškai reikšmingai labiau negu placebas.
Aripiprazolas veiksmingas suaugusių pacientų klinikiniam pagerėjimui palaikyti (tolesniam gydymui) po palankų poveikį sukėlusio pradinio gydymo. Haloperidoliu kontroliuojamo klinikinio tyrimo metu nustatyta, kad procentas pacientų, kuriems pasireiškęs klinikinis atsakas į vaistinį preparatą išliko po 52 gydymo savaičių, abejose grupėse buvo panašus (aripiprazolo – 77 %, haloperidolio – 73 %). Bendras baigties pacientų procentas aripiprazolo grupėje (43 %) buvo reikšmingai didesnis negu haloperidolio (30 %). Antriniai vertinamosios baigties rodikliai pagal PANSS vertinimo skalę ir Montgomery-Asberg depresijos vertinimo skalę rodo, kad aripiprazolo poveikis buvo reikšmingai palankesnis negu haloperidolio.
26 savaičių trukmės placebu kontroliuojamo klinikinio tyrimo, atlikto su lėtine šizofrenija sergančiais stabilizuotos būklės suaugusiais pacientais duomenimis, aripiprazolas reikšmingai sumažina šios ligos atkryčio pavojų: jis pasireiškė 34 % aripiprazolo grupės ir 57 % placebo grupės pacientų.
Svorio didėjimas
Klinikiniais tyrimais kliniškai reikšmingo svorio prieaugio vartojant aripiprazolą nenustatyta. Atliktas 26 savaičių trukmės olanzapinu kontroliuojamas dvigubai aklas daugianacionalinis tyrimas, kuriame dalyvavo 314 šizofrenija sirgusių suaugusių pacientų, ir kurio metu pagrindinė vertinamoji baigtis buvo svorio prieaugis. Gydymo metu bent 7 % svorio (palyginus su buvusiu iki gydymo) priaugusių pacientų aripiprazolo grupėje buvo reikšmingai mažiau. Reikšmingu laikytas bent 5,6 kg prieaugis palyginus su svoriu iki gydymo (pastarojo vidurkis buvo 80,5 kg). Aripiprazolo grupės pacientams jis nustatytas reikšmingai rečiau (n = 18 arba 13 % pacientų, kurių duomenys tiko įvertinimui) negu olanzapino (n = 45 arba 33 % pacientų, kurių duomenys tiko įvertinimui).
Lipidų rodmenys
Su suaugusiais žmonėmis atliktų placebu kontroliuojamų klinikinių tyrimų metu bendroji lipidų rodmenų analizė klinikai reikšmingo aripiprazolo sukeltų bendrojo cholesterolio, trigliceridų, DTL ar MTL koncentracijos pokyčių neparodė.
- Bendrojo cholesterolio koncentracija: atvejų, kai buvusi normali (< 5,18 mmol/l) koncentracija padidėjo iki didelės (≥ 6,22 mmol/l), aripiprazolo grupėje buvo 2,5 %, placebo – 2,8 %. Bendrojo cholesterolio koncentracija, palyginus su buvusia iki gydymo, aripiprazolo grupėje vidutiniškai sumažėjo 0,15 mmol/l (95% PI: -0,182, -0,115), placebo – 0,11 mmol/l (95 % PI: -0,148, -0,066).
- Trigliceridų koncentracija nevalgius: atvejų, kai buvusi normali (< 1,69 mmol/l) koncentracija padidėjo iki didelės (≥ 2,26 mmol/l), aripiprazolo grupėje buvo 7,4 %, placebo – 7 %, jų koncentracija nevalgius, palyginus su buvusia iki gydymo, aripiprazolo grupėje vidutiniškai sumažėjo 0,11 mmol/l (95 % PI: -0,182, -0,046), placebo – 0,07 mmol/l (95 % PI: -0,148, 0,007).
- DTL: atvejų, kai buvusi normali (≥ 1,04 mmol/l) koncentracija sumažėjo iki mažos (< 1,04 mmol/l), dažnis aripiprazolo grupėje buvo 11,4 %, placebo – 12,5 %. Koncentracija, palyginus su buvusia iki gydymo, aripiprazolo grupėje vidutiniškai sumažėjo 0,03 mmol/l (95 % PI: -0,046, -0,017), placebo – 0,04 mmol/l (95% PI: -0,056, -0,022).
- MTL koncentracija nevalgius: atvejų, kai buvusi normali (< 2,59 mmol/l) koncentracija padidėjo iki didelės (≥ 4,14 mmol/l), dažnis aripiprazolo grupėje buvo 0,6 %, placebo – 0,7 %. MTL koncentracija nevalgius, palyginus su buvusia iki gydymo, aripiprazolo grupėje vidutiniškai sumažėjo 0,09 mmol/l (95 % PI: -0,139, -0,047), placebo – 0,06 mmol/l (95 % PI: -0,116, -0,012).
I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodai
Su pacientais, sergančiais I tipo bipolinio sutrikimo manijos arba mišriu epizodu, atlikti du 3 savaičių trukmės keičiamos dozės placebu kontroliuojami monoterapijos tyrimai parodė, kad aripiprazolas manijos simptomus per 3 savaites lengvino veiksmingiau negu placebas. Į šiuos tyrimus buvo įtraukti pacientai su psichozės simptomais arba be jų ir pacientai su greita fazių kaita arba be jos.
Su pacientais, sergančiais I tipo bipolinio sutrikimo manijos arba mišriu epizodu, atliktas vienas 3 savaičių trukmės, fiksuotos dozės, placebu kontroliuojamas monoterapijos tyrimas neparodė, kad aripiprazolas butų veiksmingesnis už placebą.
Su pacientais, sergančiais I tipo bipolinio sutrikimo manijos arba mišriu epizodu, atlikti du 12 savaičių trukmės placebu ir aktyviai kontroliuojami monoterapijos tyrimai. Į juos buvo įtraukti pacientai su psichozės simptomais ir pacientai be psichozės simptomų. Gauti duomenys rodo, kad po 3 savaičių gydymo aripiprazolo veiksmingumas buvo didesnis už placebo, po 12 savaičių – palaikomasis poveikis buvo panašus į ličio ar haloperidolio sukeliamąjį. Taip pat nustatyta, kad 12 savaičių gydymas aripiprazolu manijos simptomų remisiją sukėlė panašiam pacientų skaičiui kaip gydymas haloperidoliu ar ličiu.
Su pacientais, sergančiais I tipo bipolinio sutrikimo manijos arba mišriu epizodu, atliktas 6 savaičių trukmės placebu kontroliuojamas tyrimas, į kurį buvo įtraukti pacientai su psichozės simptomais ir pacientai be psichozės simptomų ir kuriems ličio ar valproato 2 savaičių trukmės monoterapija, esant terapinei vaistinio preparato koncentracijai plazmoje, buvo iš dalies neveiksminga. Papildomai pradėjus gydyti aripiprazolu, manijos simptomai buvo lengvinami veiksmingiau, negu monoterapijos ličiu ar valproatu metu.
26 savaičių placebu kontroliuojamo tyrimo ir jo 74 savaičių tęsinio metu manija sergančius pacientus, kuriems stabilizavimo fazės metu prieš atsitiktinių imčių būdu suskirstymą aripiprazolas sukėlė remisiją, aripiprazolas veiksmingiau už placebą saugojo nuo bipolinio sutrikimo atkryčio, visų pirma nuo manijos fazės atkryčio, tačiau nuo depresijos atkryčio veiksmingiau už placebą nesaugojo.
52 savaičių placebu kontroliuojamame tyrime dalyvavo I tipo bipolinio sutrikimo manijos arba mišraus epizodo ištikti pacientai. Jiems 12 savaičių iš eilės kartu su ličiu arba valproatu papildomai vartojus aripiprazolo (nuo 10 mg iki 30 mg per parą) pasireiškė stabili remisija (Young manijos vertinimo skalės [angl. Young Mania Rating Scale, Y-MRS] ir Montgomery-Åsberg depresijos vertinimo skalės [angl. Montgomery-Åsberg Depression Rating Scale, MADRS] bendras įvertinimas ≤ 12 balų). Šiems pacientams papildomai vartotas aripiprazolas veiksmingiau už papildomai vartotą placebą apsaugojo nuo bipolinio sutrikimo atkryčio -rizika sumažėjo 46 % (rizikos santykis – 0,54) ir nuo manijos atkryčio - rizika sumažėjo 65 % (rizikos santykis – 0,35), tačiau aripiprazolo pranašumo prieš placebą depresijos atkryčiui išvengti nenustatyta. Be to, papildomai vartoto aripiprazolo poveikis buvo palankesnis negu placebo pagal antrinę gydymo vertinamąją baigtį – CGI-BP ligos (manijos) sunkumo rodiklį (angl. Severity of Illness score).
Šio tyrimo metu tyrėjai įtraukdavo pacientus į atvirą ličio arba valproato monoterapijos fazę daliniam atsako nebuvimui nustatyti. Įtraukiamų pacientų būklė prieš tai buvo stabili bent 12 savaičių iš eilės kartu vartojant aripiprazolą ir tą patį nuotaikos stabilizatorių.
Tuomet šie pacientai buvo atsitiktinai parenkami dvigubai aklu būdu toliau vartoti tą patį nuotaikos stabilizatorių kartu su aripiprazolu arba placebu. Atsitiktinės atrankos fazėje buvo vertinami 4 nuotaikos stabilizatorių pogrupiai: aripiprazolo ir ličio, aripiprazolo ir valproato, placebo ir ličio, placebo ir valproato.
Šiuose pogrupiuose bet kurio nuotaikos sutrikimo epizodo atkryčio dažnis pagal Kaplan-Meier buvo nustatytas toks: aripiprazolo ir ličio derinio grupėje – 16 %, aripiprazolo ir valproato – 18 % palyginti su placebo ir ličio – 45 % ir palyginti su placebo ir valproato – 19 %.
Vaikų populiacija
Paauglių šizofrenija
Atliekant 6 savaičių trukmės placebu kontroliuojamą klinikinį tyrimą su 302 šizofrenija sergančiais paaugliais (13-17 metų), turinčiais pozityvių arba negatyvių simptomų, aripiprazolo vartojimas buvo susijęs su statistiškai patikimai didesniu psichozės simptomų palengvėjimu lyginant su placebu.
15-17 metų pacientų, kurie sudarė 74 % visos į tyrimą įtrauktos populiacijos, duomenų papildoma analizė parodė išliekantį poveikį 26 savaičių trukmės atviro tęstinio tyrimo metu.
Vaikų ir paauglių I tipo bipolinio sutrikimo manijos epizodai
Aripiprazolo poveikis buvo tirtas 30 savaičių trukmės placebu kontroliuojamame tyrime, kuriame dalyvavo 296 vaikai ir paaugliai (10-17 metų), kurie atitiko I tipo bipolinio sutrikimo su manijos arba mišriais epizodais su psichozės bruožais arba be jų DSM-IV kriterijus, ir kurių Y-MRS rodiklis įtraukimo metu buvo ≥ 20. Iš jų 139 pacientai, įtraukti į pirminę veiksmingumo analizę, taip pat sirgo dėmesio trūkumo ir hiperaktyvumo sutrikimu.
Aripiprazolo poveikis bendrojo Y-MRS rodiklio pokyčiui nuo pradinės reikšmės, jį vertinant po 4 ir 12 savaičių, buvo palankesnis negu placebo. Vėliau atlikta analizė parodė, kad pagerėjimas, palyginus su placebo grupe, buvo ryškesnis pacientams, kurie taip pat sirgo dėmesio trūkumo ir hiperaktyvumo sutrikimu negu juo nesirgusiems ; pastariesiems pagerėjimo skirtumo nuo placebo grupės nenustatyta. Vaisto poveikio, apsaugančio nuo ligos atkryčių, nenustatyta.
1 lentelė. Gretutinių psichikos ligų įtaka Y-MRS rodiklio vidutiniam pagerėjimui
Esant gretutinėms psichikos ligoms |
4 savaitės |
12 savaičių |
|
4 savaitės |
12 savaičių |
|
Aripiprazolas 10 mg (n=48) |
14,9 |
15,1 |
Aripiprazolas 10 mg (n=44) |
15,2 |
15,6 |
|
Aripiprazolas Aripiprazolas 30 mg (n=51) |
16,7 |
16,9 |
Aripiprazolas Aripiprazolas 30 mg (n=48) |
15,9 |
16,7 |
|
Placebas (n=52) |
7,0 |
8,2 |
Placebas (n=47) |
6,3 |
7,0 |
|
Gretutinių psichikos ligų nėra |
4 savaitės |
12 savaičių |
Dėmesio trūkumo ir hiperaktyvumo sindromo nėra |
4 savaičių |
12 savaičių |
|
Aripiprazolas 10 mg (n=27) |
12,8 |
15,9 |
Aripiprazolas 10 mg (n=37) |
12,7 |
15,7 |
|
Aripiprazolas 30 mg (n=25) |
15,3 |
14,7 |
Aripiprazolas 30 mg (n=30) |
14,6 |
13,4 |
|
Placebas (n=18) |
9,4 |
9,7 |
Placebas (n=25) |
9,9 |
10,0 |
an = 51 po 4 savaičių
bn = 46 po 4 savaičių
Vartojant 30 mg dozę dažniausiai pasireiškė šių su gydymu susijusių nepageidaujamų reiškinių: ekstrapiramidiniai sutrikimai (28,3 %), mieguistumas (27,3 %), galvos skausmas (23,2 %) ir pykinimas (14,1 %). Per 30 gydymo savaičių pacientai priaugo vidutiniškai 2,9 kg svorio, o vartoję placebą – 0,98 kg.
Su autizmo sutrikimu susijęs vaikų irzlumas (žr. 4.2 skyrių)
Dviejų 8 savaičių trukmės placebu kontroliuojamų klinikinių tyrimų (vieno tyrimo metu dozė buvo kintama (2-15 mg per parą ribose), o kito metu ji buvo fiksuota (5 mg, 10 mg arba 15 mg per parą) ir vieno 52 savaičių trukmės atviro tyrimo metu tirtas aripiprazolo poveikis 6-17 metų pacientams. Pradinė dozė šių tyrimų metu buvo 2 mg per parą, po savaitės ji buvo padidinta iki 5 mg per parą, paskui kas savaitę didinta po 5 mg per parą iki tikslinės dozės. Daugiau kaip 75 % pacientų buvo jaunesni negu 13 metų. Pagal Vertinant Neįprasto elgesio požymių irzlumo poskalės balais (angl. Aberrant Behaviour Checklist Irritability subscale) buvo nustatyta, kad aripiprazolas yra statistiškai patikimai veiksmingesnis už placebą. Tačiau šių duomenų klinikinė reikšmė nustatyta nebuvo. Šio vaistinio preparato saugumo vertinimo metu nustatytas kūno svorio didėjimas ir pakitusi prolaktino koncentracija kraujo plazmoje. Ilgalaikio saugumo tyrimo trukmė neviršijo 52 savaičių. Apibendrintais tyrimų duomenimis, sumažėjusi prolaktino koncentracija serume rasta 27 iš 46 (58,7 %) aripiprazolą vartojusių mergaičių (< 3 ng/ml) ir 258 iš 298 (86,6 %) berniukų (< 2 ng/ml). Placebu kontroliuojamų tyrimų metu vidutinis svorio didėjimas vartojant placebą buvo 0,4 kg, vartojant aripiprazolą – 1,6 kg.
Taip pat atliktas placebu kontroliuojamas ilgalaikio palaikomojo gydymo aripiprazolu tyrimas. Pacientai, kuriems po 13-26 savaičių aripiprazolo vartojimo (2-15 mg per parą) pasiekta stabilizacijos fazės pastovus atsakas, paskui dar 16 savaičių vartojo šį vaistinį preparatą palaikomajam gydymui arba jį pakeitė placebu. Kaplan-Meier metodu apskaičiuotas ligos atkryčio dažnis po 16 savaičių vartojant aripiprazolą buvo 35 %, vartojant placebą – 52 %. Atkryčio rizikos per 16 savaičių vartojant aripiprazolą ir placebą santykis buvo 0,57 (skirtumas statistiškai nereikšmingas). Stabilizacijos fazės metu (iki 26 savaičių trukmės) aripiprazolą vartoję pacientai priaugo vidutiniškai 3,2 kg svorio, antrosios tyrimo fazės metu (16 savaičių) aripiprazolą vartoję pacientai priaugo vidutiniškai dar 2,2 kg, o vartoję placebą – 0,6 kg svorio. Ekstrapiramidinių simptomų dažniausiai užfiksuota stabilizacijos fazėje 17 % pacientų, drebulys pasireiškė 6,5 % pacientų.
Vaikų tikai, susiję su Tourette sutrikimu (žr. 4.2 skyrių)
Aripiprazolo veiksmingumas, gydant Tureto (Tourette) sutrikimu sergančius vaikus, buvo tirtas atsitiktinės atrankos dvigubai koduoto placebu kontroliuojamo 8 savaičių trukmės tyrimo metu (aripiprazolo grupė: n = 99, placebo grupė n: = 44), taikant pastovios dozės pagal kūno svorį gydymo grupių modelį; dozė buvo nuo 5 mg per parą iki 20 mg per parą, o pradinė dozė – 2 mg. Pacientai buvo 7 - 17 metų amžiaus, o jų vidutinė bendrojo tiko balo reikšmė (angl. Total Tic Score, TTS) pagal Yale bendrąją tikų sunkumo skalę (angl. Yale Global Tic Severity Scale, YGTSS) tyrimo pradžioje buvo 30. Nuo tyrimo pradžios iki 8-osios savaitės vartojant aripiprazolo, mažų dozių grupėje (5 mg arba 10 mg) būklės pagerėjimą rodė TTS-YGTSS įvertinimo pokytis iki 13,35 balų, o didelių dozių grupėje (10 mg arba 20 mg) – iki 16,94, palyginti su pagerėjimu iki 7,09 balo placebo grupėje.
Aripiprazolo veiksmingumas vaikams, sergantiems Tureto (Tourette) sindromu, taip pat buvo vertintas atsitiktinės atrankos dvigubai koduoto placebu kontroliuojamo 10 savaičių trukmės klinikinio tyrimo Pietų Korėjoje metu> (aripiprazolo grupė: n = 32, placebo grupė: n = 29), kai buvo skiriama kintama dozė nuo 2 mg per parą iki 20 mg per parą, o pradinė dozė – 2 mg. Pacientai buvo 6 - 18metų amžiaus, o jų vidutinė TTS-YGTSS reikšmė tyrimo pradžioje buvo 29 balai. Aripiprazolo vartojusiųjų grupėje TTS-YGTSS pokytis nuo tyrimo pradžios iki 10-osios savaitės pagerėjo iki 14,97 balo, palyginti su 9,62 balų pagerėjimu placebo grupėje.
Šiuose abiejuose trumpalaikiuose tyrimuose veiksmingumo duomenų klinikinė svarba nebuvo nustatyta, vertinant gydomojo poveikio reikšmę ir ją lyginant su dideliu placebo poveikiu ir neaiškiu poveikiu psichosocialinėms funkcijoms. Aripiprazolo veiksmingumo ir saugumo ilgalaikių duomenų, esant šiam banguojančios eigos sutrikimui, nėra.
Europos vaistų agentūra atidėjo įpareigojimą pateikti referencinio preparato, kurio sudėtyje yra aripiprazolo, tyrimų su vienu ar daugiau vaikų populiacijos pogrupių duomenis šizofrenija ir bipoliniam sutrikimui gydyti (vartojimo vaikams informacija pateikiama. 4.2 skyriuje).
5.2 Farmakokinetinės savybės
Absorbcija
Aripiprazolas gerai absorbuojamas, jo išgėrus didžiausia koncentracija plazmoje susidaro per 3-5 val. Aripiprazolo priešsisteminis metabolizmas yra minimalus. Jo absoliutus biologinis prieinamumas, išgėrus tabletę, yra 87 %. Labai riebus maistas aripiprazolo farmakokinetikos neveikia.
Pasiskirstymas
Aripiprazolas plačiai pasiskirsto organizme, tariamasis jo pasiskirstymo tūris – 4,9 l/kg; tai rodo ekstensyvų pasiskirstymą už kraujagyslių ribų. Kai koncentracija terapinė, daugiau kaip 99 % aripiprazolo ir dehidroaripiprazolo būna prisijungusių prie serumo baltymų, ypač albumino.
Biotransformacija
Aripiprazolas ekstensyviai metabolizuojamas kepenyse, daugiausia – trimis biotransformacijos būdais: dehidrogenacijos, hidroksilinimo ir N-dealkilinimo. Remiantis tyrimų in vitro duomenimis, aripiprazolo dehidrogenaciją ir hidroksilinimą katalizuoja fermentai CYP3A4 ir CYP2D6, N-dealkilinimą – CYP3A4. Pagrindinis šio vaistinio preparato darinys sisteminėje kraujotakoje yra nepakitęs aripiprazolas. Esant pusiausvyrinei koncentracijai, aktyvus metabolitas dehidroaripiprazolas sudaro apie 40 % aripiprazolo AUC plazmoje.
Eliminacija
Organizme, kuriame CYP2D6 poveikyje metabolizmas yra stiprus, vidutinis pusinis aripiprazolo eliminacijos laikas yra maždaug 75 val., kuriame silpnas – maždaug 146 val.
Aripiprazolo suminis klirensas yra 0,7 ml/min./kg, didžiausią dalį sudaro klirensas kepenyse.
Išgėrus vieną 14C žymėto aripiprazolo dozę, apie 27 % pavartoto radioaktyvumo randama šlapime, apie 60 % – išmatose. Mažiau kaip 1 % aripiprazolo nepakitusio išskiriama su šlapimu, apie 18 % nepakitusio randama išmatose.
Farmakokinetika ypatingų grupių pacientų organizme
Vaikų populiacija
Pagal kūno svorio skirtumus koreguoti aripiprazolo ir dehidroaripiprazolo farmakokinetikos rodikliai 10-17 metų pacientų organizme buvo panašūs kaip suaugusiųjų.
Senyvi pacientai
Aripiprazolo farmakokinetika sveikų senyvų ir jaunesnių suaugusių asmenų organizme nesiskiria. Pastebimos šizofrenija sergančių pacientų amžiaus įtakos populiacinė farmakokinetikos analizė neparodė.
Lytis
Aripiprazolo farmakokinetika sveikų vyrų ir moterų organizme nesiskiria. Pastebimos šizofrenija sergančių pacientų lyties įtakos populiacinė farmakokinetikos analizė neparodė.
Rūkymas ir rasė
Kliniškai reikšmingų su rase susijusių skirtumų arba rūkymo įtakos aripiprazolo farmakokinetikai populiacinė farmakokinetikos analizė neparodė.
Sutrikusi inkstų funkcija
Aripiprazolo ir dehidroaripiprazolo farmakokinetikos rodikliai sunkiu inkstų nepakankamumu sergančių pacientų bei jaunų sveikų asmenų organizme yra panašūs.
Sutrikusi kepenų funkcija
Vienkartinės dozės farmakokinetikos tyrimas su įvairaus laipsnio (Child-Pugh A, B ir C klasių) kepenų ciroze sergančiais pacientais, reikšmingos kepenų nepakankamumo įtakos aripiprazolo ir dehidroaripiprazolo farmakokinetikai neparodė, bet šiame tyrime dalyvavo tik 3 pacientai, sirgę C klasės kepenų ciroze, todėl išvadoms apie jų organizmo gebėjimą metabolizuoti aripiprazolą duomenų nepakanka.
5.3 Ikiklinikinių saugumo tyrimų duomenys
Įprastų farmakologinio saugumo, kartotinių dozių toksiškumo, genotoksiškumo, galimo kancerogeniškumo, toksinio poveikio reprodukcijai ir vystymuisi ikiklinikinių tyrimų duomenys specifinio pavojaus žmogui nerodo.
Toksikologiškai reikšmingas poveikis pasireiškė tik tada, kai dozė ar ekspozicija gyvūnams buvo daug didesnė už didžiausią dozę arba ekspoziciją žmogui, todėl klinikai toks poveikis yra mažai reikšmingas arba nereikšmingas. Tai buvo nuo dozės priklausomas toksinis poveikis žiurkių antinksčių žievei (pigmento lipofuscino kaupimasis ir (arba) parenchiminių ląstelių išnykimas) po 104 savaičių šėrimo 20-60 mg/kg vaistinio preparato per parą (vidutinis pusiausvyrinis plotas po kreive (AUC) tuomet buvo 3-10 kartų didesnis negu didžiausią rekomenduojamą dozę vartojantiems žmonėms), taip pat žiurkių patelių antinksčių žievės karcinomos dažnio bei bendro jų antinksčių žievės adenomos ir karcinomos dažnio padidėjimas duodant 60 mg/kg vaistinio preparato per parą (vidutinis pusiausvyrinis plotas po kreive tuomet buvo 10 kartų didesnis negu didžiausią rekomenduojamą dozę vartojantiems žmonėms). Didžiausia naviko vystymosi nesukelianti ekspozicija moteriškos lyties žiurkėms buvo 7 kartus didesnė už ekspoziciją rekomenduojamą vaistinio preparato dozę vartojančiam žmogui.
Be to, kartotinai šeriant beždžionėms 25-125 mg/kg aripiprazolo per parą (tuomet joms vidutinis pusiausvyrinis AUC buvo 1-3 kartus didesnis negu didžiausią rekomenduojamą dozę vartojantiems žmonėms; šios dozės 16-81 kartą viršija didžiausią rekomenduojamą žmogui, apskaičiuotą mg/m2), pasireiškė tulžies akmenligė dėl aripiprazolo hidroksilinių metabolitų, konjuguotų su sulfatu, precipitacijos tulžyje. Vis dėlto, 39 savaičių trukmės tyrimo duomenimis, su sulfatu konjuguoto hidroksiaripiprazolo koncentracija žmonių, vartojančių didžiausią siūlomą paros dozę (30 mg), tulžyje neviršijo 6 % rastos beždžionių tulžyje ir buvo gerokai mažesnė už tirpumo in vitro ribą (sudarė 6 %).
Tiriant kartotinių dozių poveikį žiurkių ir šunų jaunikliams nustatytas panašus aripiprazolo toksinio poveikio pobūdis kaip suaugusiems gyvūnams. Duomenų, rodančių neurotoksinį poveikį ar nepageidaujamą poveikį vystymuisi, negauta.
Remiantis visų įprastų genotoksinio poveikio tyrimų duomenimis laikoma, kad genotoksinio poveikio aripiprazolas nesukelia. Toksinio poveikio dauginimosi funkcijai tyrimų duomenimis, vaisingumo aripiprazolas netrikdo. Toksinis poveikis vystymuisi, įskaitant nuo dozės priklausomą vaisiaus kaulėjimo sulėtėjimą vaisiui ir galimą teratogeninis poveikį, pastebėtas žiurkėms duodant šio vaistinio preparato dozėmis, sukeliančiomis mažesnę už terapinę ekspoziciją (skaičiuojant pagal AUC), ir triušiams duodant šio vaistinio preparato dozėmis, sukeliančiomis 3 ir 11 kartų didesnę ekspoziciją už susidarančią vartojant didžiausią klinikinę dozę, vertinant pagal vidutinį pusiausvyrinį plotą po kreive. Toksinį poveikį vaikingoms patelėms sukėlė dozės, kurios buvo panašios į sukėlusias toksinį poveikį vystymuisi.
6. FARMACINĖ INFORMACIJA
6.1 Pagalbinių medžiagų sąrašas
Laktozė monohidratas
Mikrokristalinė celiuliozė
Kukurūzų krakmolas
Geltonasis geležies oksidas (E172) (tik 15 mg tabletėse)
Raudonasis geležies oksidas (E172) (tik 10 mg tabletėse)
Hidroksipropilceliuliozė
Kroskarmeliozės natrio druska
Magnio stearatas
6.2 Nesuderinamumas
Duomenys nebūtini.
6.3 Tinkamumo laikas
3 metai.
6.4 Specialios laikymo sąlygos
Šiam vaistiniam preparatui specialių laikymo sąlygų nereikia.
6.5 Talpyklės pobūdis ir jos turinys
OPA/Al/PVC/Al lizdinė plokštelė.
OPA/Al/PVC/Al vienadozė lizdinė plokštelė.
10 mg
Pakuotėje yra 7, 7 x 1, 14, 14 x 1, 28, 28 x 1, 30, 49, 56, 56 x 1, 60, 98, 98 x 1 ir 100 tablečių.
Gali būti tiekiamos ne visų dydžių pakuotės.
6.6 Specialūs reikalavimai atliekoms tvarkyti
Nesuvartotą vaistinį preparatą ar atliekas reikia tvarkyti laikantis vietinių reikalavimų.
Populiariausios ligos
Rekomenduojamos gydymo įstaigos
-
+185-24+161
-
+44-7+37
-
+20-4+16
-
+15-6+9
-
+9-5+4
- Daugiau gydymo įstaigų
Anekdotai
-
Tik prisėdi padirbėti, tai būtinai kas nors pažadina!
- Daugiau anekdotų
Dienos Klausimas
Ar žinote naujos formos, kuri vartojama kartą per mėnesį, vitamino D pavadinimą