Valsartanas, 320mg, plėvele dengtos tabletės
Vartojimas: vartoti per burną
Registratorius: KRKA, d.d., Novo mesto, Slovėnija
Receptinis: Receptinis
Sudedamosios medžiagos: Valsartanas
1. Kas yra Valsacor ir kam jis vartojamas
Valsacor priklauso didelį kraujospūdį kontroliuoti padedančių vaistų, vadinamų angiotenzino II receptorių blokatoriais, grupei. Angiotenzinas II yra organizmo medžiaga, kuri sutraukia kraujagysles ir dėl to didina kraujospūdį. Valsartanas blokuoja angiotenzino II poveikį, todėl kraujagyslės atsipalaiduoja ir kraujospūdis mažėja.
Valsacor 320 mg plėvele dengtų tablečių galima vartoti padidėjusiam kraujospūdžiui gydyti suaugusiesiems žmonėms ir 6‑18 metų vaikams bei paaugliams.
Didelis kraujospūdis didina širdies ir arterijų krūvį. Jei kraujospūdžio padidėjimas negydomas, gali atsirasti smegenų, širdies arba inkstų kraujagyslių pažeidimas, todėl gali ištikti insultas, prasidėti širdies ar inkstų nepakankamumas. Padidėjęs kraujospūdis didina širdies priepuolių riziką. Sumažinus padidėjusį kraujospūdį iki normalaus, tokių sutrikimų rizika mažėja.
2. Kas žinotina prieš vartojant Valsacor
Valsacor vartoti negalima:
- jeigu yra alergija valsartanui arba bet kuriai pagalbinei šio vaisto medžiagai (jos išvardytos 6 skyriuje);
- jeigu yra sunki kepenų liga;
- jei esate daugiau nei 3 mėnesius nėščia. Taip pat yra geriau vengti Valsacor vartoti ankstyvojo nėštumo metu (žr. poskyrį „Nėštumas ir žindymo laikotarpis“);
- jeigu Jūs sergate cukriniu diabetu arba Jūsų inkstų veikla sutrikusi ir Jums skirtas kraujospūdį mažinantis vaistas, kurio sudėtyje yra aliskireno
Jei kuri nors iš paminėtų būklių Jums tinka, Valsacor nevartokite.
Įspėjimai ir atsargumo priemonės
Pasitarkite su gydytoju arba vaistininku, prieš pradėdami vartoti Valsacor.
- jeigu sergate kepenų liga;
- jeigu sergate sunkia inkstų liga arba esate gydomas dializėmis;
- jeigu inkstų arterijos susiaurėjusios;
- jeigu neseniai atlikta inksto transplantacija (persodintas naujas inkstas);
- jeigu esate gydomas po širdies priepuolio arba sergate širdies nepakankamumu, kuris yra gydomas (gydytojas gali norėti ištirti inkstų veiklą);
- jeigu sergate sunkia širdies liga (ne širdies nepakankamumu ar širdies priepuoliu);
- jeigu vartojant kitokių vaistų (įskaitant AKF inhibitorius) buvo pasireiškusi vadinamoji angioneurozinė edema, t. y. alerginės reakcijos sukeltas liežuvio ir veido patinimas. Apie tai būtina pasakyti gydytojui. Jeigu tokių simptomų atsiranda Valsacor vartojimo laikotarpiu, nedelsdami nutraukite Valsacor vartojimą ir niekada jo nebevartokite. Taip pat žr. 4 skyrių „Galimas šalutinis poveikis“;
- jeigu vartojate vaistų, kurie didina kalio kiekį kraujyje. Tokie vaistai yra kalio papildai, druskų pakaitalai, kuriuose yra kalio, kalį organizme sulaikantys vaistai ir heparinas. Gali prireikti reguliariai tikrinti kalio kiekį kraujyje;
- jeigu sergate aldosteronizmu. Tai yra liga, kuria sergant antinksčiai gamina per daug hormono aldosterono. Tokiu atveju Valsacor vartoti nerekomenduojama;
- jeigu netekote daug skysčių (pasireiškė dehidracija), Tokį poveikį gali sukelti viduriavimas, vėmimas ar didelių šlapimo išsiskyrimą skatinančių vaistų (diuretikų) dozių vartojimas;
- jeigu manote, kad esate (arba galite tapti) nėščia, turite apie tai pasakyti savo gydytojui. Ankstyvuoju nėštumo laikotarpiu Valsacor vartoti nerekomenduojama. Vartojamas po trečio nėštumo mėnesio šis vaistas gali padaryti didžiulės žalos Jūsų kūdikiui, žr. skyrių “Nėštumas ir žindymo laikotarpis“;
- jeigu vartojate kurį nors iš šių vaistų padidėjusiam kraujospūdžiui gydyti:
- AKF inhibitorių (pavyzdžiui, enalaprilį, lizinoprilį, ramiprilį), ypač jei turite su diabetu susijusių inkstų sutrikimų;
- aliskireną
- jeigu vartojate AKF inhibitorių kartu su tam tikrais kitais vaistais, skirtais širdies nepakankamumui gydyti ir vadinamais mineralokortikoidinių receptorių antagonistais (MRA) (pavyzdžiui, spironolaktonu, eplerenonu) arba beta adrenoblokatoriais (pavyzdžiui, metoprololiu).
Jūsų gydytojas gali reguliariai ištirti Jūsų inkstų funkciją, kraujospūdį ir elektrolitų (pvz., kalio) kiekį kraujyje.
Taip pat žiūrėkite informaciją, pateiktą poskyryje „Valsacor vartoti negalima“.
Jei kuri nors iš paminėtų būklių Jums tinka, prieš vartodami Valsacor, pasitarkite su gydytoju.
Vaikams ir paaugliams
Jei esate jaunesnis kaip 18 metų ir Valsacor vartojate su kitais vaistais, slopinančiais renino, angiotenzino ir aldosterono sistemą (kraujospūdį mažinančiais vaistiniais preparatais), gydytojas gali nurodyti reguliariai tikrinti Jūsų inkstų veiklą ir kalio kiekį kraujyje.
Kiti vaistai ir Valsacor
Jeigu vartojate arba neseniai vartojote kitų vaistų arba dėl to nesate tikri, apie tai pasakykite gydytojui arba vaistininkui.
Jei kartu vartojama kai kurių kitokių vaistų, gali pakisti gydomasis Valsacor poveikis. Gali tekti keisti dozę, imtis kitų atsargumo priemonių ar net nutraukti vieno iš vaistų vartojimą. Tokie vaistai (jie gali būti ir receptiniai, ir nereceptiniai) yra:
- kitokie kraujo spaudimą mažinantys vaistai, ypač šlapimo išsiskyrimą skatinantys vaistai (diuretikai);
- vaistai, kurie didina kalio kiekį Tokie vaistai yra kalio papildai, druskų pakaitalai, kuriuose yra kalio, kalį organizme sulaikantys vaistai ir heparinas;
- tam tikri vaistai nuo skausmo (vadinamieji nesteroidiniai vaistai nuo uždegimo, NVNU);
- kai kurie antibiotikai (rifamicinų grupės), vaistai, vartojami siekiant apsaugoti persodintą organą nuo atmetimo reakcijos (ciklosporinas), ar antiretrovirusiniai vaistai nuo ŽIV/AIDS infekcijos (ritonaviras). Šie vaistai gali stiprinti Valsacor poveikį;
- litis (vaistas, kuriuo gydomi tam tikri psichikos sutrikimai);
- jeigu vartojate AKF inhibitorių arba aliskireną (taip pat žiūrėkite informaciją, pateiktą poskyriuose „Valsacor vartoti negalima“ ir „Įspėjimai ir atsargumo priemonės“);.
Valsacor vartojimas su maistu ir gėrimais
Valsacor galima vartoti valgant arba tarp valgių.
Nėštumas ir žindymo laikotarpis
Jeigu esate nėščia, žindote kūdikį, manote, kad galbūt esate nėščia arba planuojate pastoti, tai prieš vartodama šį vaistą pasitarkite su gydytoju arba vaistininku.
- Jeigu esate nėščia (manote, kad galite būti pastojusi), pasakykite gydytojui. Jūsų gydytojas lieps Jums nebevartoti vaisto prieš planuojant pastojimą arba iš karto sužinojus apie nėštumą, ir paskirs kitą vaistinį preparatą vietoje Valsacor. Valsacor yra nerekomenduojamas ankstyvojo nėštumo laikotarpiu ir negali būti vartojamas, jei esate daugiau kaip tris mėnesius nėščia, nes tuomet jis gali labai pakenkti Jūsų kūdikiui.
- Pasakykite savo gydytojui, jei maitinate krūtimi ar ruošiatės pradėti tai daryti. Valsacor nerekomenduojamas krūtimi maitinančioms motinoms; jei motina nori maitinti krūtimi, gydytojas gali paskirti kitą vaistą, ypač jei naujagimis gimė prieš laiką.
Vairavimas ir mechanizmų valdymas
Prieš vairavimą, darbą su prietaisais, mechanizmų valdymą ar kitokią veiklą, kuriai būtinas susikaupimas, būtina žinoti, kokį poveikį Jums sukelia Valsacor. Valsacor, kaip ir dauguma kitų vaistų nuo didelio kraujo spaudimo ligos, kai kuriems žmonėms gali sukelti galvos svaigimą ir paveikti gebėjimą susikaupti.
Valsacor sudėtyje yra laktozės
Jeigu gydytojas Jums yra sakęs, kad netoleruojate kokių nors angliavandenių, kreipkitės į jį prieš pradėdami vartoti šį vaistą.
3. Kaip vartoti Valsacor
Visada vartokite šį vaistą tiksliai kaip nurodė gydytojas arba vaistininkas. Tai padės pasiekti geriausią rezultatą ir sumažinti šalutinio poveikio atsiradimo riziką. Jeigu abejojate, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką. Žmonės, kurių kraujospūdis yra didelis, dažnai nejaučia jokių šio sutrikimo požymių. Dauguma jų gali jaustis gana gerai, todėl labai svarbu lankytis pas gydytoją, net jei jaučiamasi gerai.
Suaugę žmonės, kurių kraujospūdis padidėjęs.
Įprastinė paros dozė yra 80 mg. Kai kada gydytojas gali skirti didesnę dozę (pvz., 160 mg arba 320 mg). Be to, jis gali nurodyti kartu su Valsacor vartoti kitokio vaisto (pvz., diuretiko).
Vartojimas vaikams ir paaugliams
6‑18 metų vaikai ir paaugliai, kurių kraujospūdis didelis
Įprasta vieną kartą per parą vartojama valsartano dozė mažiau kaip 35 kg sveriantiems pacientams yra 40 mg.
Įprasta vieną kartą per parą vartojama valsartano dozė pacientams, sveriantiems 35 kg ar daugiau, yra 80 mg.
Tam tikrais atvejais gydytojas gali skirti didesnes dozes (dozė gali būti padidinta iki 160 mg ir didžiausios 320 mg dozės).
Valsacor 320 mg plėvele dengtos tabletės nėra tinkamos, jei reikia vartoti mažesnę nei 160 mg dozę.
Valsacor galima vartoti valgant arba tarp valgių. Tabletę reikia nuryti užgeriant stikline vandens.
Valsacor reikia gerti kasdien maždaug tuo pat metu.
Ką daryti pavartojus per didelę Valsacor dozę?
Jei atsiranda stiprus galvos svaigimas ir (arba) alpulys, nedelsdamas atsigulkite ir kreipkitės į gydytoją. Jei atsitiktinai išgėrėte per daug tablečių, kreipkitės į gydytoją, vaistininką ar ligoninę.
Pamiršus pavartoti Valsacor
Negalima vartoti dvigubos dozės norint kompensuoti praleistą dozę.
Jei pamiršote išgerti dozę, ją suvartokite, kai tik atsiminsite. Vis dėlto, jei jau beveik laikas gerti kitą dozę, pamirštąją praleiskite.
Nustojus vartoti Valsacor
Jei nutrauksite gydymą Valsacor, liga gali pasunkėti. Nenutraukite šio vaisto vartojimo nepasitarę su gydytoju.
Jeigu kiltų daugiau klausimų dėl šio vaisto vartojimo, kreipkitės į gydytoją arba vaistininką.
4. Galimas šalutinis poveikis
Šis vaistas, kaip ir visi kiti, gali sukelti šalutinį poveikį, nors jis pasireiškia ne visiems žmonėms.
Atsiradus kai kurių simptomų, būtina nedelsiama mediko apžiūra.
Gali atsirasti toliau išvardytų angioneurozinės edemos simptomų (specifinė alerginė reakcija):
- Veido, lūpų, liežuvio ar ryklės patinimas.
- Kvėpavimo ir rijimo pasunkėjimas.
- Dilgėlinė ir niežulys.
Jei atsiranda bet kuris paminėtas simptomas, nutraukite Valsacor vartojimą ir nedelsiant kreipkitės į gydytoją (taip pat žr. 2 skyrių „ Įspėjimai ir atsargumo priemonės “).
Galimas šalutinis poveikis
Dažnas (gali pasireikšti ne daugiau kaip 1 iš 10 žmonių)
- Svaigulys, su kūno padėties keitimu susijęs apalpimas.
- Mažas kraujospūdis ir jo simptomai arba be simptomų, pvz., galvos svaigimas ir silpnumas atsistojant.
- Inkstų funkcijos pablogėjimas (inkstų funkcijos sutrikimo požymiai).
Nedažnas (gali pasireikšti ne daugiau kaip 1 iš 100 pacientų)
- angioneurozinė edema (žr. skyrių “Jei atsiranda bet kuris paminėtas simptomas, būtina nedelsiant kreiptis į gydytoją”)
- Staigus sąmonės netekimas (sinkopė).
- Sukimosi pojūtis (vertigo).
- Labai susilpnėjusi inkstų funkcija (ūminio inkstų nepakankamumo požymiai).
- Raumenų spazmai, nenormalus širdies ritmas (didelio kalio kiekio kraujyje požymiai).
- Dusulys, kvėpavimo pasunkėjimas gulint, pėdų ar kojų patinimas (širdies nepakankamumo požymiai).
- Galvos skausmas.
- Pilvo skausmas.
Dažnis nežinomas (dažnis negali būti įvertintas pagal turimus duomenis)
- Alerginė reakcija su išbėrimu, niežuliu ir dilgėline; gali atsirasti simptomai: karščiavimas, sąnarių patinimas ir skausmas, raumenų skausmas, limfmazgių padidėjimas ir (arba) simptomai, panašūs į gripo simptomus (seruminės ligos požymiai).
- Rausvai violetinės ar raudonos dėmės, karščiavimas, niežulys (kraujagyslių uždegimo, dar vadinamo vaskulitu, požymiai).
- Neįprastas kraujavimas ar kraujosruvos (mažo trombocitų kiekio kraujyje požymiai).
- Raumenų skausmas (mialgija).
- Infekcinės ligos sukeltas karščiavimas, gerklės skausmas arba burnos išopėjimas (baltųjų kraujo ląstelių kiekio sumažėjimo, vadinamosios neutropenijos, požymiai).
- Hemoglobino kiekio sumažėjimas ir procentinės raudonųjų kraujo ląstelių dalies kraujyje sumažėjimas (sunkiais atvejais gali pasireikšti mažakraujystė).
- Kalio kiekio kraujyje padidėjimas (sunkiais atvejais gali atsirasti raumenų spazmų ir sutrikti širdies ritmas).
- Natrio kiekio kraujyje sumažėjimas (sunkiais atvejais gali atsirasti nuovargis, sumišimas, raumenų trūkčiojimas ar traukuliai).
- Kepenų funkcijos tyrimų rodmenų padidėjimas (tai gali rodyti kepenų pažeidimą), įskaitant bilirubino kiekio kraujyje padidėjimą (dėl to sunkiais atvejais gali pagelsti oda ir akys).
- Šlapalo (karbamido) kiekio kraujyje padidėjimas ir kreatinino koncentracijos kraujo serume padidėjimas (tai gali rodyti sutrikusią inkstų funkciją).
Tam tikro šalutinio poveikio dažnumas gali skirtis (tai priklauso nuo Jūsų būklės). Pavyzdžiui, toks šalutinis poveikis kaip galvos svaigimas ir inkstų funkcijos susilpnėjimas rečiau atsirasdavo suaugusiems pacientams, kurie šio vaisto vartojo nuo didelio kraujospūdžio ligos, nei tiems suaugusiems pacientams, kurie jo vartojo nuo širdies nepakankamumo ar po neseniai įvykusio širdies priepuolio.
Kitas šalutinis poveikis, kuris gali pasireikšti vaikams ir paaugliams
Šalutinis poveikis vaikams ir paaugliams yra panašus kaip ir suaugusiems.
Pranešimas apie šalutinį poveikį
Jeigu pasireiškė šalutinis poveikis, įskaitant šiame lapelyje nenurodytą, pasakykite gydytojui arba vaistininkui. Apie šalutinį poveikį taip pat galite pranešti tiesiogiai, užpildę interneto svetainėje www.vvkt.lt esančią formą, paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, tel: 8 800 73568, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt. Pranešdami apie šalutinį poveikį galite mums padėti gauti daugiau informacijos apie šio vaisto saugumą.
5. Kaip laikyti Valsacor
Šį vaistą laikykite vaikams nepastebimoje ir nepasiekiamoje vietoje.
Ant dėžutės po „Tinka iki“ ir lizdinės plokštelės po „EXP“ nurodytam tinkamumo laikui pasibaigus, šio vaisto vartoti negalima. Vaistas tinkamas vartoti iki paskutinės nurodyto mėnesio dienos.
Laikyti ne aukštesnėje kaip 30 °C temperatūroje.
Laikyti gamintojo pakuotėje, kad preparatas būtų apsaugotas nuo drėgmės.
Vaistų negalima išmesti į kanalizaciją arba su buitinėmis atliekomis. Kaip išmesti nereikalingus vaistus, klauskite vaistininko. Šios priemonės padės apsaugoti aplinką.
6. Pakuotės turinys ir kita informacija
Valsacor sudėtis
- Veiklioji medžiaga yra valsartanas. Kiekvienoje plėvele dengtoje tabletėje yra 320 mg valsartano.
- Pagalbinės medžiagos. Tabletės šerdis: laktozė monohidratas, mikrokristalinė celiuliozė, povidonas, kroskarmeliozės natrio druska, bevandenis koloidinis silicio dioksidas, magnio stearatas. Tabletės plėvelė: hipromeliozė, titano dioksidas (E171), makrogolis 4000, geltonasis geležies oksidas (E172) ir raudonasis geležies oksidas (E172).
Valsacor išvaizda ir kiekis pakuotėje
320 mg plėvele dengtos tabletės yra šviesiai rudos spalvos, kapsulės formos, abipus išgaubtos, vienoje jų pusėje yra įspausta vagelė. Tabletę galima padalyti į lygias dozes.
Tabletės tiekiamos lizdinėmis plokštelėmis. Dėžutėje yra 7, 10, 14, 20, 28, 30, 56, 60, 84, 90 arba 98 plėvele dengtos tabletės.
Gali būti tiekiamos ne visų dydžių pakuotės.
Tarptautinis pavadinimas | Valsartanas |
Vaisto stiprumas | 320mg |
Vaisto forma | plėvele dengtos tabletės |
Grupė | Vaistinis preparatas |
Pogrupis | Cheminis vaistas |
Vartojimas | vartoti per burną |
Registracijos numeris | LT/1/10/2018 |
Registratorius | KRKA, d.d., Novo mesto, Slovėnija |
Receptinis | Receptinis |
Vaistas registruotas | 2010.11.24 |
Vaistas perregistruotas | 2013.05.15 |
1. VAISTINIO PREPARATO PAVADINIMAS
Valsacor 320 mg plėvele dengtos tabletės
2. KOKYBINĖ IR KIEKYBINĖ SUDĖTIS
Kiekvienoje plėvelė dengtoje tabletėje yra 320 mg valsartano.
Pagalbinė medžiaga, kurios poveikis žinomas:
- laktozė: 114 mg.
Visos pagalbinės medžiagos išvardytos 6.1 skyriuje.
3. FARMACINĖ FORMA
Plėvele dengta tabletė.
320 mg plėvele dengtos tabletės yra šviesiai rudos spalvos, kapsulės formos, abipus išgaubtos, vienoje jų pusėje yra įspausta vagelė. Tabletę galima padalyti į lygias dozes.
4. KLINIKINĖ INFORMACIJA
4.1. Terapinės indikacijos
Arterinė hipertenzija
Pirminės arterinės hipertenzijos gydymas suaugusiems žmonėms ir arterinės hipertenzijos gydymas 6‑18 metų vaikams ir paaugliams.
4.2. Dozavimas ir vartojimo metodas
Dozavimas
Arterinė hipertenzija
Rekomenduojama pradinė valsartano dozė yra 80 mg. Ji geriama kartą per parą. Reikšmingas antihipertenzinis poveikis pasireiškia per 2, stipriausias - per 4 gydymo savaites. Kai kuriems pacientams, kurių kraujo spaudimą tokia dozė reguliuoja nepakankamai, dozę galima didinti iki 160 mg bei 320 mg (didžiausios dozės).
Valsacor galima vartoti ir kartu su kitais antihipertenziniais preparatais (žr. 4.3, 4.4, 4.5 ir 5.1 skyrius). Kartu su valsartanu vartojant diuretikų, pvz., hidrochlorotiazido, kraujo spaudimas sumažėja labiau.
Papildoma informacija apie ypatingas pacientų populiacijas
Senyviems pacientams
Senyviems žmonėms dozės koreguoti nereikia.
Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi
Suaugusiems pacientams, kurių kreatinino klirensas yra >10 ml/min., dozės koreguoti nereikia (žr. 4.4 ir 5.2 skyrius). Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi (GFG<60 ml/min/1,73 m2) valsartano kartu su aliskirenu vartoti negalima (žr. 4.3 skyrių).
Cukrinis diabetas
Cukriniu diabetu sergantiems pacientams valsartano negalima vartoti kartu su aliskirenu (žr. 4.3 skyrių).
Pacientams, kurių kepenų funkcija sutrikusi
Pacientams, kuriems yra sunkus kepenų funkcijos sutrikimas, biliarinė cirozė ar cholestazė, valsartano vartoti draudžiama (žr. 4.3, 4.4 ir 5.2 skyrius). Jei yra lengvas ar vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimas be cholestazės, valsartano dozė negali būti didesnė kaip 80 mg.
Vaikų populiacija
Vaikų ir paauglių hipertenzija
6‑18 metų vaikai ir paaugliai
Pradinė kartą per parą vartojama dozė mažiau kaip 35 kg sveriantiems vaikams yra 40 mg, sveriantiems 35 kg ar daugiau - 80 mg. Dozę reikia koreguoti atsižvelgiant į kraujospūdžio reakciją. Didžiausios klinikinių tyrimų metu vartotos dozės nurodytos toliau esančioje lentelėje.
Didesnės nei nurodytos dozės netirtos, todėl jų vartoti nerekomenduojama.
Svoris |
Didžiausia klinikinių tyrimų metu tirta dozė |
Nuo ≥ 18 kg iki < 35 kg |
80 mg |
Nuo ≥ 35 kg iki < 80 kg |
160 mg |
Nuo ≥ 80 kg iki ≤ 160 kg |
320 mg |
Jaunesni kaip 6 metų vaikai
Turimi duomenys pateikti 4.8, 5.1 ir 5.2 skyriuose. Vis dėlto 1‑6 metų vaikų gydymo Valsacor saugumas ir veiksmingumas nenustatytas
Vartojimas 6‑18 metų vaikams ir paaugliams, kurių inkstų funkcija sutrikusi
Tyrimų su vaikais ir paaugliais, kurių kreatinino klirensas <30 ml/min., ar vaikais ir paaugliais, kurie gydomi dializėmis, neatlikta, todėl tokiems ligoniams valsartano vartoti nerekomenduojama. Vaikams ir paaugliams, kurių kreatinino klirensas >30 ml/min., dozės koreguoti nereikia. Reikia atidžiai stebėti inkstų funkciją ir kalio koncentraciją serume (žr. 4.4 ir 5.2 skyrius).
Vartojimas 6‑18 metų vaikams ir paaugliams, kurių kepenų funkcija sutrikusi
Vaikams ir paaugliams, kaip ir suaugusiems žmonėms, Valsacor negalima skirti, jei yra sunkus kepenų funkcijos sutrikimas, biliarinė cirozė ar cholestazė (žr. 4.3, 4.4 ir 5.2 skyrius). Klinikinės vaikų ir paauglių, kuriems yra lengvas arba vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimas, gydymo Valsacor patirties yra nedaug. Tokiems ligoniams valsartano dozė turi neviršyti 80 mg.
Vaikai ir paaugliai, sergantys širdies nepakankamumu ar neseniai ištikti miokardo infarkto
Valsacor nerekomenduojama gydyti vaikus ir jaunesnius kaip 18 metų paauglius, kurie serga širdies nepakankamumu ar kuriuos neseniai ištiko miokardo infarktas, nes duomenų apie tokių pacientų gydymo saugumą ir veiksmingumą nėra.
Valsacor 320 mg plėvele dengtos tabletės nėra tinkamos, jei reikia vartoti mažesnę nei 160 mg dozę.
Vartojimo metodas
Valsacor galima gerti nepriklausomai nuo valgymo laiko. Tabletes būtina užgerti vandeniu.
4.3. Kontraindikacijos
- Padidėjęs jautrumas veikliajai arba bet kuriai 6.1 skyriuje nurodytai pagalbinei medžiagai.
- Sunkus kepenų funkcijos sutrikimas, biliarinė cirozė, cholestazė.
- Antras ir trečias nėštumo trimestrai (žr. 4.4 ir 4.6 skyrius).
- Pacientams, sergantiems cukriniu diabetu arba pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi (GFG < 60 ml/min/1,73 m2), Valsacor negalima vartoti kartu su preparatais, kurių sudėtyje yra aliskireno (žr. 4.5 ir 5.1 skyrius).
4.4. Specialūs įspėjimai ir atsargumo priemonės
Hiperkalemija
Kalio papildų, kalį organizme sulaikančių diuretikų, druskų pakaitalų, kuriuose yra kalio, bei kitokių kalio kiekį organizme didinti galinčių preparatų (heparino ir kt.) kartu su valsartanu vartoti nerekomenduojama. Būtina tinkamai stebėti kalio koncentraciją kraujyje.
Inkstų funkcijos sutrikimas
Duomenų apie ligonių, kurių kreatinino klirensas yra <10 ml/min. ir kurie gydomi dializėmis, gydymo valsartanu saugumą šiuo metu nėra, todėl tokiems pacientams valsartano būtina skirti atsargiai. Jei kreatinino klirensas yra >10 ml/min., suaugusiems pacientams dozės koreguoti nereikia. (žr. 4.2 ir 5.2 skyrius).
Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi (GFG < 60 ml/min/1,73 m2), angiotenzino receptorių blokatorių, įskaitant valsartaną, bei angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitorių, kartu su aliskirenu vartoti negalima (žr. 4.3 ir 4.5 skyrių).
Kepenų funkcijos sutrikimas
Ligonius, kuriems yra lengvas arba vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimas be cholestazės, valsartanu reikia gydyti atsargiai (žr. 4.2 ir 5.2 skyrius).
Pacientai, kurių organizme trūksta natrio ir (arba) skysčių
Ligoniams, kurių organizme natrio ir (arba) skysčių kiekis yra labai sumažėjęs, pvz., jei vartojama didelė diuretikų dozė, gydymo valsartanu pradžioje retais atvejais gali pasireikšti simptominė hipotenzija. Prieš pradedant gydyti valsartanu reikia pašalinti natrio ir (arba) skysčių trūkumą, pvz., sumažinti diuretikų dozę.
Inkstų arterijos stenozė
Ar saugu valsartano vartoti žmonėms, kuriems yra vienintelio funkcionuojančio inksto arba abiejų inkstų arterijos stenozė, netirta.
12 ligonių, kurie sirgo renovaskuline hipertenzija, pasireiškusia dėl vieno inksto arterijos stenozės, ir kurie trumpai vartojo valsartano, inkstų kraujotaka, kreatinino koncentracija serume ir karbamido kiekis kraujyje reikšmingai nepakito. Vis dėlto kadangi kitokios medžiagos, veikiančios renino ir angiotenzino sistemą, ligoniams, kuriems yra vieno inksto arterijos stenozė, gali didinti karbamido koncentraciją kraujyje bei kreatinino koncentraciją serume, rekomenduojama stebėti valsartanu gydomų ligonių inkstų funkciją.
Inkstų persodinimas
Iki šiol duomenų apie pacientų, kuriems neseniai persodintas inkstas, gydymo valsartanu saugumą nėra.
Pirminis hiperaldosteronizmas
Pacientų, kuriems yra pirminis hiperaldosteronizmas, valsartanu gydyti negalima, kadangi tokių ligonių organizme renino ir angiotenzino sistema nebūna suaktyvinta.
Aortos ir dviburio vožtuvo stenozė, obstrukcinė hipertrofinė kardiomiopatija
Jeigu yra aortos ar dviburio vožtuvo stenozė arba hipertrofinė obstrukcinė kardiomiopatija (HOKM), valsartanu, kaip ir kitais kraujagysles plečiančiais vaistiniais preparatais, būtina gydyti ypač atsargiai.
Nėštumas
Nėščių moterų pradėti gydyti angiotenzino II receptorių blokatoriais (AIIRB) negalima. Išskyrus atvejus, kai tolesnis gydymas AIIRB yra būtinas, pastoti planuojančioms moterims juos reikia keisti kitokiais antihipertenziniais vaistiniais preparatais, kurių vartojimo saugumas nėštumo metu ištirtas. Nustačius nėštumą, AIIRB vartojimą būtina nedelsiant nutraukti ir, jei reikia, skirti kitokį tinkamą gydymą (žr. 4.3 ir 4.6 skyrius).
Prieš tai buvusi angioneurozinė edema
Gauta pranešimų apie angioneurozinės edemos atvejus, įskaitant gerklų ir balso plyšio patinimą, kuri sukėlė kvėpavimo takų obstrukciją ir (ar) veido, lūpų, ryklės ir (ar) liežuvio tinimą pacientams, gydytiems valsartanu; kai kuriems iš šių pacientų anksčiau pasireiškė angioneurozinės edemos atvejų vartojant kitus vaistus, įskaitant AKF inhibitorius. Pacientams, kuriems pasireiškė angioneurozinė edema, Valsacor vartojimą būtina nedelsiant nutraukti ir Valsacor nebeskirti pakartotinai (žr. 4.8).
Dvigubas renino, angiotenzino ir aldosterono sistemos (RAAS) nuslopinimas
Turima įrodymų, kad kartu vartojant AKF inhibitorius, angiotenzino II receptorių blokatorius ar aliskireną padidėja hipotenzijos, hiperkalemijos ir inkstų funkcijos susilpnėjimo (įskaitant ūminį inkstų nepakankamumą) rizika. Todėl nerekomenduojama dvigubai nuslopinti RAAS, vartojant AKF inhibitorių, angiotenzino II receptorių blokatorių ar aliskireno derinį (žr. 4.5 ir 5.1 skyrius).
Vis dėlto, jei dvigubas nuslopinimas laikomas absoliučiai būtinu, šis gydymas turi būti atliekamas tik prižiūrint specialistams ir dažnai bei atidžiai tiriant inkstų funkciją, elektrolitų koncentraciją bei kraujospūdį.
Pacientams, sergantiems diabetine nefropatija, negalima kartu vartoti AKF inhibitorių ir angiotenzino II receptorių blokatorių.
Kitos sąlygos susijusios su renino ir angiotenzino sistemos stimuliacija
Ligonių, kurių inkstų funkcija gali priklausyti nuo renino ir angiotenzino sistemos aktyvumo (pvz., sergančių sunkiu staziniu širdies nepakankamumu), gydymas angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitoriais buvo susijęs su oligurija ir (arba) progresuojančia azotemija, retais atvejais - su ūminiu inkstų nepakankamumu ir (arba) mirtimi. Kadangi valsartanas yra angiotenzino II receptorių blokatorius, negalima atmesti, jog valsartano vartojimas gali būti susijęs su inkstų funkcijos pablogėjimu
Vaikų populiacija
Inkstų funkcijos sutrikimas
Tyrimų su vaikais ir paaugliais, kurių kreatinino klirensas < 30 ml/min., ar vaikais, kurie gydomi dializėmis, neatlikta, todėl tokiems ligoniams valsartano vartoti nerekomenduojama. Vaikams ir paaugliams, kurių kreatinino klirensas >30 ml/min., dozės koreguoti nereikia (žr. 4.2 ir 5.2 skyrius). Gydymo valsartanu metu reikia atidžiai stebėti inkstų funkciją ir tirti kalio koncentraciją serume. Tai ypatingai svarbu, kai valsartano skiriama pacientams, kuriems yra kitokių inkstų funkciją galinčių bloginti būklių (karščiavimas, dehidracija). Pacientams, kurių inkstų funkcija sutrikusi (GFG < 60 ml/min/1,73 m2), angiotenzino receptorių blokatorių, įskaitant valsartaną, bei angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitorių kartu su aliskirenu vartoti negalima (žr. 4.3 ir 4.5 skyrių).
Kepenų funkcijos sutrikimas
Vaikams ir paaugliams, kaip ir suaugusiems žmonėms, Valsacor negalima skirti, jei yra sunkus kepenų funkcijos sutrikimas, biliarinė cirozė ar cholestazė (žr. 4.3 ir 5.2 skyrius). Klinikinės vaikų ir paauglių, kuriems yra lengvas arba vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimas, gydymo Valsacor patirties yra nedaug. Tokiems ligoniams valsartano dozė turi neviršyti 80 mg.
Valsacor sudėtyje yra laktozės. Šio vaistinio preparato negalima vartoti pacientams, kuriems nustatytas retas paveldimas sutrikimas – galaktozės netoleravimas, Lapp laktazės stygius arba gliukozės ir galaktozės malabsorbcija.
4.5. Sąveika su kitais vaistiniais preparatais ir kitokia sąveika
Dvigubas renino, angiotenzino sistemos nuslopinimas, vartojant angiotenzino receptorių blokatorių, angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitorių arba aliskireno
Klinikinių tyrimų duomenys parodė, kad, palyginti su vieno RAAS veikiančio preparato vartojimu, dvigubas renino, angiotenzino ir aldosterono sistemos (RAAS) nuslopinimas, kai vartojamas AKF inhibitorių, angiotenzino II receptorių blokatorių ar aliskireno derinys, siejamas su dažniau pasitaikančiais nepageidaujamais reiškiniais, tokiais kaip hipotenzija, hiperkalemija ir inkstų funkcijos susilpnėjimas (įskaitant ūminį inkstų nepakankamumą) (žr. 4.3, 4.4 ir 5.1 skyrius).
Vaistiniai preparatai, kurių kartu vartoti nerekomenduojama
Litis
AKF inhibitorių vartojant kartu su ličiu, buvo laikino ličio koncentracijos serume padidėjimo ir toksinio poveikio sustiprėjimo atvejų. Kadangi gydymo valsartanu kartu su ličiu patirties nėra, šių vaistinių preparatų kartu vartoti nerekomenduojama. Jei šių preparatų kartu vartoti būtina, rekomenduojama atidžiai stebėti ličio koncentraciją serume.
Kalį organizme sulaikantys diuretikai, kalio papildai, druskos pakaitalai, kuriuose yra kalio, ir kitokios medžiagos, galinčios didinti kalio koncentraciją
Jei manoma, kad kalio koncentraciją didinančių preparatų kartu su valsartanu vartoti būtina, rekomenduojama tirti kalio koncentraciją plazmoje.
Vaistiniai preparatai, kurių kartu vartoti reikia atsargiai
Nesteroidiniai vaistai nuo uždegimo (NVNU), įskaitant selektyvaus poveikio COX-2 inhibitorius, acetilsalicilo rūgštį (jei paros dozė >3 g) ir neselektyvaus poveikio NVNU
Jei angiotenzino II receptorių blokatorių vartojama kartu su NVNU, antihipertenzinis poveikis gali susilpnėti. Be to, kartu vartojami angiotenzino II receptorių blokatoriai ir NVNU gali didinti inkstų funkcijos pablogėjimo bei kalio koncentracijos serume padidėjimo riziką, todėl gydymo pradžioje rekomenduojama stebėti inkstų funkciją bei užtikrinti, kad paciento organizme skysčių kiekis būtų pakankamas.
Pernešikliai
In vitro gauti duomenys rodo, kad valsartanas yra kepenų įsiurbimo pernešiklio OATP1B1/OATP1B3 ir kepenų srauto pernešiklio MRP2 substratas. Klinikinė tokių duomenų reikšmė nėra žinoma. Įsiurbimo pernešiklių inhibitoriai (pvz., rifampinas, ciklosporinas) ar srauto pernešiklių inhibitoriai (pvz., ritonaviras) gali didinti sisteminę kartu vartojamo valsartano ekspoziciją. Jei pradedamas ar baigiamas kombinuotasis gydymas minėtais vaistiniais preparatais, būtina užtikrinti tinkamą paciento priežiūrą.
Kita
Valsartano sąveikos su kitais vaistiniais preparatais tyrimų metu kliniškai reikšmingos valsartano ir cimetidino, varfarino, furozemido, digoksino, atenololio, indometacino, hidrochlorotiazido, amlodipino ir glibenklamido sąveikos neatsirado.
Vaikų populiacija
Hipertenzija sergantiems vaikams ir paaugliams dažnai kartu būna inkstų sutrikimų, todėl valsartano ir kitų medžiagų, slopinančių renino, angiotenzino ir aldosterono sistemą ir galinčių didinti kalio koncentraciją kraujyje, kartu skirti vartoti rekomenduojama atsargiai. Reikia atidžiai stebėti inkstų funkciją ir tirti kalio koncentraciją serume.
4.6. Vaisingumas, nėštumo ir žindymo laikotarpis
Nėštumas
Pirmuoju nėštumo trimestru angiotenzino II receptorių blokatorių (AIIRB) vartoti nerekomenduojama (žr. 4.4 skyrių). Antruoju ir trečiuoju nėštumo trimestrais jų vartoti draudžiama (žr. 4.3 ir 4.4 skyrius).
Epidemiologinių tyrimų duomenys dėl pirmuoju nėštumo trimestru vartojamų AKF inhibitorių poveikio nėra galutiniai, tačiau nedidelio rizikos padidėjimo atmesti negalima. Kadangi nėra kontrolinių epidemiologinių duomenų dėl angiotenzino II receptorių blokatorių rizikos, panaši rizika gali būti ir šių vaistų klasei. Išskyrus atvejus, kai tolesnis gydymas AIIRB yra būtinas, pastoti planuojančioms moterims juos reikia keisti kitokiais antihipertenziniais vaistiniais preparatais, kurių vartojimo nėštumo metu saugumas ištirtas. Nustačius nėštumą, AIIRB vartojimą būtina nedelsiant nutraukti ir, jei reikia, skirti kitokį tinkamą gydymą.
Žinoma, kad antruoju arba trečiuoju nėštumo trimestrais vartojami AIIRB sukelia toksinį poveikį žmogaus vaisiui (inkstų funkcijos susilpnėjimą, oligohidramnioną, kaukolės kaulėjimo sulėtėjimą) ir naujagimiui (inkstų nepakankamumą, hipotenziją, hiperkalemiją) (žr. 5.3 skyrių).
Jeigu moteris antruoju arba trečiuoju nėštumo trimestru vartojo AIIRB, reikia ultragarsu sekti jos vaisiaus inkstų funkciją ir kaukolę.
Reikia atidžiai sekti, ar naujagimiams, kurių motinos nėštumo metu vartojo AIIRB, nepasireiškia hipotenzija (žr. 4.3 ir 4.4 skyrius).
Žindymas
Kadangi nėra informacijos apie valsartano vartojimą žindymo metu, valsartanas yra nerekomenduojamas, ir alternatyvus gydymas vaistiniu preparatu, geriau ištirtu dėl saugumo žindymo metu yra tinkamesnis, ypač žindant naujagimius bei prieš laiką gimusius kūdikius.
Vaisingumas
Girdoma ne didesnė kaip 200 mg/kg kūno svorio valsartano paros dozė nepageidaujamo poveikio žiurkių patinų ir patelių reprodukcinei veiklai nesukėlė. Tokia dozė yra 6 kartus didesnė už didžiausią žmogui rekomenduojamą dozę, ją perskaičiavus mg/m2 paviršiaus ploto (skaičiuojant laikyta, kad geriamoji paros dozė yra 320 mg, o pacientas sveria 60 kg).
4.7. Poveikis gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus
Poveikio gebėjimui vairuoti ir valdyti mechanizmus tyrimų neatlikta. Vairuojant ir valdant mechanizmus, būtina turėti omenyje, kad retkarčiais gali pasireikšti galvos svaigimas ar nuovargis.
4.8. Nepageidaujamas poveikis
Kontroliuojamų klinikinių hipertenzija sirgusių suaugusių pacientų tyrimų metu bendras nepageidaujamų reakcijų (NR) dažnumas buvo panašus į pasireiškiantį vartojant placebo bei atitiko farmakologines valsartano savybes. Duomenų, kad NR dažnumas būtų susijęs su doze, gydymo trukme, lytimi, amžiumi ar rase, negauta.
NR, apie kurias duomenų gauta klinikinių tyrimų metu ir po preparato pasirodymo rinkoje, bei laboratoriniai duomenys suskirstyti pagal organų klases ir pateikti žemiau.
Pateikiamos nepageidaujamos reakcijos suskirstytos pagal dažnumą, pirmiausia išvardijamos dažniausios. Pagal pasireiškimo dažnumą sutrikimai suskirstyti taip: labai dažni (≥1/10), dažni (≥1/100, <1/10), nedažni (≥1/1 000, <1/100), reti (≥1/10 000, <1/1 000), labai reti (<1/10 000), įskaitant pavienius atvejus. Kiekvienoje dažnio grupėje nepageidaujamas poveikis pateikiamas mažėjančio sunkumo tvarka.
Visų NR, apie kurias duomenų gauta po preparato pasirodymo rinkoje, bei laboratorinių tyrimų rodmenų pokyčio dažnumo nustatyti negalima, todėl jis apibrėžiamas kaip nežinomas.
Hipertenzija
Kraujo ir limfinės sistemos sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Hemoglobino koncentracijos sumažėjimas, hematokrito rodmens sumažėjimas, neutropenija, trombocitopenija |
Imuninės sistemos sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Padidėjęs jautrumas, įskaitant seruminę ligą |
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Kalio koncentracijos serume padidėjimas, hiponatremija |
Ausų ir labirintų sutrikimai |
|
Nedažni |
Galvos sukimasis (vertigo) |
Kraujagyslių sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Vaskulitas |
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpuplaučio sutrikimai |
|
Nedažni |
Kosulys |
Virškinimo trakto sutrikimai |
|
Nedažni |
Pilvo skausmas |
Kepenų, tulžies pūslės ir latakų sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Kepenų funkcijos parametrų rodmenų padidėjimas, įskaitant bilirubino koncentracijos serume padidėjimą |
Odos ir poodinio audinio sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Angioneurozinė edema, išbėrimas, niežėjimas |
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Mialgija |
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Inkstų nepakankamumas ir sutrikimas, kreatinino koncentracijos serume padidėjimas |
Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai |
|
Nedažni |
Nuovargis |
Vaikų populiacija
Hipertenzija
Antihipertenzinis valsartano poveikis tirtas dviejų atsitiktinių imčių dvigubai koduotų klinikinių tyrimų, kuriuose dalyvavo 561 vaikas ir 6‑18 metų paauglys, metu. Vertinant saugumo savybes, reikšmingo nepageidaujamų reakcijų pobūdžio, dažnumo ir sunkumo skirtumo 6‑18 metų vaikams ir paaugliams, palyginti su anksčiau gautais suaugusiųjų žmonių duomenimis, nepastebėta (išskyrus pavienius virškinimo trakto sutrikimų, pvz., pilvo skausmo, pykinimo ir vėmimo, bei galvos svaigimo atvejus).
Nustatyta, kad ne ilgesnis kaip vienų metų gydymas Valsacor kliniškai reikšmingo nepageidaujamo poveikio 6‑16 metų vaikų neurokognityvinei funkcijai ir vystymuisi nedaro.
Dvigubai koduoto atsitiktinių imčių tyrimo, kuriame dalyvavo 90 vaikų (1‑6 metų), bei vienerių metų trukmės atviro jo pratęsimo metu buvo du mirties atvejai bei pavienių reikšmingo kepenų transaminazių aktyvumo padidėjimo atvejų. Toks poveikis pasireiškė pacientams, kurie sirgo ir kitomis reikšmingomis ligomis. Priežastinis ryšys su Valsacor vartojimu nenustatytas. Antrojo atsitiktinių imčių tyrimo, kuriame dalyvavo 75 vaikai (1‑6 metų), metu valsartano vartojusiems pacientams reikšmingo kepenų transaminazių aktyvumo padidėjimo ar mirties atvejų nebuvo.
6‑18 metų vaikams ir paaugliams, sirgusiems lėtine inkstų liga, dažniau pasireikšdavo hiperkalemija.
Kontroliuojamų klinikinių tyrimų, kuriuose dalyvavo miokardo infarkto ištikti ir (arba) širdies nepakankamumu sergantys suaugę ligoniai, metu gauti saugumo duomenys skyrėsi nuo duomenų, gautų tyrimų su hipertenzija sergančiais ligoniais metu. Tai gali būti susiję su kitomis pacientų ligomis. Žemiau išvardytos NR, atsiradusios miokardo infarkto ištiktiems ir (arba) širdies nepakankamumu sirgusiems suaugusiems ligoniams.
Būklė po miokardo infarkto ir (arba) širdies nepakankamumas (tirti tik suaugę pacientai)
Kraujo ir limfinės sistemos sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Trombocitopenija |
Imuninės sistemos sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Padidėjęs jautrumas, įskaitant seruminę ligą |
Metabolizmo ir mitybos sutrikimai |
|
Nedažni |
Hiperkalemija |
Dažnis nežinomas |
Kalio koncentracijos serume padidėjimas, hiponatremija |
Nervų sistemos sutrikimai |
|
Dažni |
Svaigulys, ortostatinė hipotenzija |
Nedažni |
Sinkopė, galvos skausmas |
Ausų ir labirintų sutrikimai |
|
Nedažni |
Galvos sukimasis (vertigo) |
Širdies sutrikimai |
|
Nedažni |
Širdies nepakankamumas |
Kraujagyslių sutrikimai |
|
Dažni |
Hipotenzija, ortostatinė hipotenzija |
Dažnis nežinomas |
Vaskulitas |
Kvėpavimo sistemos, krūtinės ląstos ir tarpuplaučio sutrikimai |
|
Nedažni |
Kosulys |
Virškinimo trakto sutrikimai |
|
Nedažni |
Pykinimas, viduriavimas |
Kepenų, tulžies pūslės ir latakų sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Kepenų funkcijos parametrų rodmenų padidėjimas |
Odos ir poodinio audinio sutrikimai |
|
Nedažni |
Angioneurozinė edema |
Dažnis nežinomas |
Išbėrimas, niežėjimas |
Skeleto, raumenų ir jungiamojo audinio sutrikimai |
|
Dažnis nežinomas |
Mialgija |
Inkstų ir šlapimo takų sutrikimai |
|
Dažni |
Inkstų nepakankamumas ir sutrikimas |
Nedažni |
Ūminis inkstų nepakankamumas, kreatinino koncentracijos serume padidėjimas |
Dažnis nežinomas |
Šlapalo (karbamido) koncentracijos kraujyje padidėjimas |
Bendrieji sutrikimai ir vartojimo vietos pažeidimai |
|
Nedažni |
Astenija, nuovargis |
Pranešimas apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas
Svarbu pranešti apie įtariamas nepageidaujamas reakcijas, pastebėtas po vaistinio preparato pateikimo į rinką, nes tai leidžia nuolat stebėti vaistinio preparato naudos ir rizikos santykį. Sveikatos priežiūros specialistai turi pranešti apie bet kokias įtariamas nepageidaujamas reakcijas, užpildę interneto svetainėje http://www.vvkt.lt/ esančią formą, ir atsiųsti ją paštu Valstybinei vaistų kontrolės tarnybai prie Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerijos, Žirmūnų g. 139A, LT 09120 Vilnius, faksu 8 800 20131 arba el. paštu NepageidaujamaR@vvkt.lt.
4.9. Perdozavimas
Simptomai
Valsartano perdozavimas gali sukelti didelę hipotenziją (dėl jos gali pritemti sąmonė), kolapsą ir (arba) šoką.
Gydymas
Gydymo priemonės priklauso nuo tablečių išgėrimo laiko, simptomų pobūdžio bei sunkumo. Svarbiausia yra stabilizuoti kraujotaką.
Jeigu pasireiškia hipotenzija, ligonį reikia paguldyti ant nugaros ir koreguoti kraujo tūrį.
Valsartano pašalinimas iš organizmo hemodialize netikėtinas.
5. FARMAKOLOGINĖS SAVYBĖS
5.1. Farmakodinaminės savybės
Farmakoterapinė grupė - angiotenzino II receptorių blokatoriai, gryni, ATC kodas – C09CA03
Valsartanas yra veiklus išgertas. Jis yra stiprus ir specifinis angiotenzino II receptorių blokatorius. Valsartanas selektyviai veikia AT1 potipio receptorius, nuo kurių priklauso žinomas angiotenzino II sukeliamas poveikis. Valsartanu užblokavus AT1 receptorius, kraujo plazmoje gali padaugėti angiotenzino II, kuris gali stimuliuoti neužblokuotus AT2 receptorius. Juos stimuliuojant, sukeliamas priešingas poveikis nei pasireiškiantis stimuliuojant AT1 receptorius. Valsartanas nesukelia dalinio agonistinio poveikio AT1 receptoriams, o jo afinitetas AT1 receptoriams yra maždaug 20 000 kartų didesnis negu AT2 receptoriams. Duomenų, kad valsartanas jungtųsi prie kitų širdies ir kraujagyslių sistemos reguliavimui svarbių hormonų receptorių ar jonų kanalų ar juos blokuotų, nėra.
Valsartanas neslopina AKF (dar vadinamo kininaze II), kuris angiotenziną I verčia angiotenzinu II bei skaido bradikininą. Kadangi poveikio AKF bei bradikinino ar P medžiagos poveikio sustiprėjimo neatsiranda, angiotenzino II receptorių blokatoriai kosulio sukelti neturėtų. Klinikinių tyrimų metu (lygintas valsartano ir AKF poveikis) valsartano vartojantiems pacientams sausas kosulys atsirasdavo reikšmingai rečiau (p<0,05), negu vartojusiems AKF inhibitorių (atitinkamai 2,6% ir 7,9%). Klinikinių tyrimų, kuriuose dalyvavo pacientai, kuriems anksčiau AKF inhibitoriai buvo sukėlę sausą kosulį, metu kosulys pasireiškė 19,5% valsartano, 19 % tiazidinių diuretikų ir 68,5 % AKF inhibitorių vartojusių ligonių (p<0,05).
Hipertenzija
Hipertenzija sergantiems ligoniams valsartanas mažina kraujo spaudimą, o širdies susitraukimų dažniui įtakos nedaro.
Daugumai pacientų išgertos vienkartinės dozės sukeliamas antihipertenzinis poveikis pasireiškia per 2 val., stipriausias būna po 4‑6 val. ir trunka 24 val. Vartojant kartotines dozes, reikšmingas antihipertenzinis poveikis pasireiškia per 2, stipriausias - per 4 gydymo savaites ir ilgalaikio gydymo metu išlieka. Valsartano vartojant kartu su hidrochlorotiazidu, pasireiškia reikšmingas papildomas kraujo spaudimo sumažėjimas.
Valsartano vartojimą nutraukus staiga, atoveiksmio hipertenzijos ar kitokių nepageidaujamų reiškinių neatsiranda.
Nustatyta, kad hipertenzija ir 2 tipo cukriniu diabetu sergantiems pacientams, kuriems yra mikroalbuminurija, valsartanas mažina albumino išsiskyrimą su šlapimu. Mikroalbuminurijos sumažinimo valsartanu (angl. Micro Albuminuria Reduction with valsartan, MARVAL) tyrimo metu buvo vertinamas albumino išsiskyrimas su šlapimu (AIŠ) valsartanu (80–160 mg kartą per parą) arba amlodipinu (5‑10 mg kartą per parą) gydomiems 332 antrojo tipo cukriniu diabetu sergantiems pacientams (amžiaus vidurkis 58 metai, 265 tiriamieji buvo vyrai), kuriems buvo mikroalbuminurija (valsartano vartojusiems ligoniams – 58 mikrogramai/min., amlodipino – 55,4 mikrogramo/min.), kurių kraujospūdis buvo normalus arba didelis ir kurių inkstų funkcija buvo kompensuota (kreatinino koncentracija kraujyje <120 mikromolių/l). Per 24 savaites AIŠ sumažėjo (p <0,001) 42% (-24,2 mikrogramo/min; 95 % PI nuo -40,4 iki -19,1) vartojant valsartano ir maždaug 3 % (-1,7 mikrogramo/min.; 95 % PI nuo -5,6 iki 14,9) vartojant amlodipino, nors kraujospūdžio sumažėjimas abejose grupėse buvo panašus.
Valsartano proteinurijos sumažėjimo (DROP) tyrimo metu toliau tirtas valsartano veiksmingumas, mažinant AIŠ. Tyrime dalyvavo 391 hipertenzija sirgęs pacientas (arterinis kraujospūdis buvo 150/88 mm Hg), kurie sirgo 2 tipo cukriniu diabetu, kuriems buvo albuminurija (vidurkis - 102 mikrogramo/min; 20-700 mikrogramų/min.) ir kurių inkstų funkcija buvo kompensuota (vidutinė kreatinino koncentracija serume 80 mikromolių/l). Ligoniai, atsitiktinai parinkus, buvo suskirstyti į grupes ir 30 savaičių kartą per parą vartojo vieną iš trijų valsartano dozių (160 mg, 320 mg arba 640 mg). Tyrimo tikslas buvo nustatyti optimalią valsartano dozę, mažinančią AIŠ hipertenzija ir 2 tipo cukriniu diabetu sergantiems pacientams. Per 30 savaičių procentinis AIŠ pokytis, lyginant su pradiniu, reikšmingai sumažėjo: vartojusiems 160 mg valsartano ligoniams - 36% (95 % PI nuo 22 iki 47 %), vartojusiems 320 mg valsartano - 44 % (95% PI nuo 31 iki 54%). Padaryta išvada, kad 2 tipo cukriniu diabetu sergantiems pacientams 160-320 mg valsartano dozė kliniškai reikšmingai sumažina AIŠ.
Dviem dideliais atsitiktinės atrankos, kontroliuojamais tyrimais (ONTARGET (angl. „ONgoing Telmisartan Alone and in combination with Ramipril Global Endpoint Trial“) ir VA NEPHRON-D (angl. „The Veterans Affairs Nephropathy in Diabetes“)) buvo ištirtas AKF inhibitoriaus ir angiotenzino II receptorių blokatoriaus derinio vartojimas.
ONTARGET tyrime dalyvavo pacientai, kurių anamnezėje buvo širdies ir kraujagyslių ar smegenų kraujagyslių liga arba 2 tipo cukrinis diabetas ir susijusi akivaizdi organų-taikinių pažaida. VA NEPHRON-D tyrimas buvo atliekamas su pacientais, sergančiais 2 tipo cukriniu diabetu ir diabetine nefropatija.
Šie tyrimai neparodė reikšmingo teigiamo poveikio inkstų ir (arba) širdies ir kraujagyslių ligų baigtims ir mirštamumui, bet, palyginti su monoterapija, buvo pastebėta didesnė hiperkalemijos, ūminio inkstų pažeidimo ir (arba) hipotenzijos rizika. Atsižvelgiant į panašias farmakodinamines savybes, šie rezultatai taip pat galioja kitiems AKF inhibitoriams ir angiotenzino II receptorių blokatoriams.
Todėl pacientams, sergantiems diabetine nefropatija, negalima kartu vartoti AKF inhibitorių ir angiotenzino II receptorių blokatorių.
ALTITUDE (angl. „Aliskiren Trial in Type 2 Diabetes Using Cardiovascular and Renal Disease Endpoints“) tyrimu buvo siekiama ištirti, ar būtų naudingas aliskireno įtraukimas į standartinį pacientų, sergančių 2 tipo cukriniu diabetu ir lėtine inkstų liga, širdies ir kraujagyslių liga arba abiem ligomis, gydymą AKF inhibitoriumi arba angiotenzino II receptorių blokatoriumi. Tyrimas buvo nutrauktas pirma laiko, nes padidėjo nepageidaujamų baigčių rizika. Mirčių nuo širdies ir kraujagyslių ligų ir insulto atvejų skaičius aliskireno grupėje buvo didesnis nei placebo grupėje, o nepageidaujami reiškiniai ir sunkūs nepageidaujami reiškiniai (hiperkalemija, hipotenzija ir inkstų funkcijos sutrikimai) aliskireno grupėje taip pat pasireiškė dažniau nei placebo grupėje.
Vaikų populiacija
Hipertenzija
Antihipertenzinis valsartano poveikis tirtas keturių klinikinių atsitiktinių imčių dvigubai koduotų tyrimų, kuriuose dalyvavo 561 vaikas ir 6‑18 metų amžiaus paauglys bei 165 vaikai (1‑6 metų). Dažniausios šiame tyrime dalyvavusių vaikų medicininės būklės, galbūt susijusios su hipertenzija, buvo inkstų ir šlapimo takų ligos bei nutukimas.
Klinikinė 6 metų ir vyresnių vaikų gydymo patirtis
Buvo atliktas klinikinis tyrimas, kuriame dalyvavo 261 hipertenzija sergantis 6‑16 metų vaikas ir paauglys. Ligoniai, svėrę <35 kg, kasdien vartojo 10 mg, 40 mg ar 80 mg valsartano tablečių dozę (mažą, vidutinę arba didelę dozę), o ≥ 35 kg svėrę pacientai kasdien vartojo 20 mg, 80 mg arba 160 mg valsartano tablečių dozę (mažą, vidutinę arba didelę dozę). 2 savaitės pabaigoje valsartanas sumažino ir sistolinį, ir diastolinį kraujospūdį, poveikis priklausė nuo dozės. Apskritai visos trys valsartano dozės (maža, vidutinė ir didelė) reikšmingai sumažino sistolinį kraujospūdį nuo pradinio rodmens (atitinkamai 8 mm Hg, 10 mm Hg ir 12 mm Hg). Vėliau pacientai iš naujo buvo suskirstyti į atsitiktines imtis ir toliau vartojo tokią pačią valsartano dozę arba placebo. Ligoniams, kurie toliau vartojo vidutinę ar didelę valsartano dozę, mažiausias sistolinis kraujospūdis buvo atitinkamai 4 mm Hg ir 7 mm Hg mažesnis nei placebo vartojusiems pacientams. Ligoniams, kurie vartojo mažą valsartano dozę, mažiausias sistolinis kraujospūdis buvo panašus į vartojusių placebo. Apskritai nuo dozės priklausomas antihipertenzinis valsartano poveikis buvo panašus visuose demografiniuose pogrupiuose.
Kitame klinikiniame tyrime dalyvavo 300 hipertenzija sergančių 6‑18 metų vaikų ir paauglių. Įtraukimo kriterijus atitinkantys pacientai buvo suskirstyti į atsitiktines imtis ir 12 savaičių vartojo valsartano arba enalaprilio tablečių. Nuo ≥18 kg iki <35 kg svėrę vaikai vartojo 80 mg valsartano arba 10 mg enalaprilio, svėrę nuo ≥ 35 kg iki < 80 kg - 160 mg valsartano arba 20 mg enalaprilio, o svėrę ≥ 80 kg - 320 mg valsartano arba 40 mg enalaprilio. Sistolinis kraujospūdis panašiai sumažėjo ir valsartano (15 mm Hg), ir enalaprilio (14 mm Hg) vartojusiems ligoniams (nenusileidimo p rodmuo < 0,0001). Atitinkamas buvo ir diastolinio kraujospūdžio sumažėjimas (9,1 mm Hg vartojant valsartano ir 8,5 mmHg vartojant enalaprilio).
Klinikinė jaunesnių kaip 6 metų vaikų gydymo patirtis
Buvo atlikti du klinikiniai tyrimai su 1‑6 metų vaikais (viename dalyvavo 90 pacientų, kitame 75 ligoniai). Jaunesni kaip 1 metų vaikai į šiuos tyrimus įtraukti nebuvo. Pirmojo tyrimo metu valsartano veiksmingumas, palyginti su placebo, buvo patvirtintas, tačiau nuo dozės priklausomos reakcijos nenustatyta. Antrojo tyrimo metu didesnės valsartano dozės buvo susijusios su didesniu kraujospūdžio sumažėjimu, tačiau dozės ir reakcijos priklausomybės tendencija nebuvo statistiškai reikšminga, o gydomojo valsartano poveikio, palyginti su placebo, skirtumas buvo nereikšmingas. Atsižvelgiant į tokius nenuoseklius duomenis, valsartano tokio amžiaus pacientams vartoti nerekomenduojama (žr. 4.8 skyrių).
Europos vaistų agentūra nereikalauja įsipareigoti pateikti rezultatų tyrimų, atliktų su valsartanu visuose vaikų, sergančių širdies nepakankamumu, įskaitant atsiradusį po neseniai ištikusio miokardo infarkto, pogrupiuose (žr. 4.2 skyriuje informaciją apie vartojimą vaikams ir paaugliams).
5.2. Farmakokinetinės savybės
Absorbcija
Išgėrus vien valsartano, didžiausia jo koncentracija plazmoje atsiranda per 2–4 valandas išgėrus tablečių ir per 1-2 val. išgėrus tirpalo. Vidutinis absoliutus biologinis prieinamumas yra 23% ir 39 % atitinkamai išgėrus tablečių ir tirpalo. Maistas valsartano ekspoziciją (vertinant AUC) sumažina 40%, didžiausią koncentraciją plazmoje (Cmax) – maždaug 50%, tačiau po vaistinio preparato išgėrimo praėjus maždaug 8 val., valsartano koncentracija žmonių, kurie jo gėrė valgio metu bei nevalgę, plazmoje būna panaši. Toks AUC sumažėjimas nėra susijęs su kliniškai reikšmingu terapinio veiksmingumo mažėjimu, todėl valsartano galima vartoti tiek valgant, tiek nevalgius.
Pasiskirstymas
Nusistovėjus pusiausvyrinei apykaitai, į veną sušvirkšto valsartano pasiskirstymo tūris yra maždaug 17 litrų, tai rodo, kad valsartanas audiniuose pasiskirsto neekstensyviai. Daug (94-97%) valsartano jungiasi prie kraujo serumo baltymų, daugiausiai albuminų.
Biotransformacija
Biotransformuojama nedidelė valsartano dalis: tik 20% dozės išsiskiria metabolitų pavidalu. Valsartano hidroksi- metabolito koncentracija plazmoje būna maža (mažiau negu 10% valsartano AUC). Farmakologinio poveikio šis metabolitas nesukelia.
Eliminacija
Valsartano kinetiką apibūdina multieksponentinio mažėjimo funkcija (t1/2a yra < 1 val., t1/2β – maždaug 9 val.). Valsartanas daugiausia išsiskiria biliarinės ekskrecijos būdu su išmatomis (maždaug 83% dozės) ir per inkstus su šlapimu (maždaug 13% dozės), daugiausiai nepakitusio preparato pavidalu. Į veną sušvirkšto valsartano plazmos klirensas yra maždaug 2 l/val., inkstų klirensas - 0,62 l/val. (tai sudaro maždaug 30% bendrojo klirenso). Valsartano pusinės eliminacijos laikas yra 6 valandos.
Ypatingos populiacijos
Senyvi žmonės
Kai kurių senyvų žmonių organizme valsartano ekspozicija buvo šiek tiek didesnė negu jaunų, tačiau duomenų apie klinikinę tokio skirtumo reikšmę negauta.
Sutrikusi inkstų funkcija
Kaip ir tikėtina (kai preparato inkstų klirensas sudaro tik 30% bendro plazmos klirenso), koreliacijos tarp sisteminės ekspozicijos ir inkstų funkcijos nepastebėta. Ligoniams, kurių inkstų funkcija sutrikusi (kreatinino klirensas >10 ml/min.), dozės keisti nereikia. Duomenų apie ligonių, kurių kreatinino klirensas yra <10 ml/min. ir kurie gydomi dializėmis, gydymo valsartanu saugumą šiuo metu nėra, todėl tokiems pacientams valsartano būtina skirti atsargiai (žr. 4.2 ir 4.4 skyrius). Daug valsartano prisijungia prie kraujo plazmos baltymų, todėl iš organizmo dialize jis neturėtų būti pašalinamas.
Sutrikusi kepenų funkcija
Maždaug 70% absorbuotos dozės pasišalina su tulžimi, daugiausia nepakitusiu pavidalu. Reikšmingos biologinės valsartano transformacijos nevyksta. Lengvo ar vidutinio sunkumo kepenų funkcijos sutrikimo atveju ekspozicija (AUC) padvigubėdavo, palyginti su sveikais žmonėmis. Vis dėlto koreliacijos tarp valsartano koncentracijos plazmoje ir kepenų funkcijos sutrikimo sunkumo laipsnio nepastebėta. Valsartano tyrimų su pacientais, kuriems yra sunkus kepenų funkcijos sutrikimas, neatlikta (žr. 4.2, 4.3 ir 4.4 skyrius).
Vaikai ir paaugliai
Tyrimo, kuriame dalyvavo 26 hipertenzija sirgę 1‑16 metų vaikai ir paaugliai, metu vartota vienkartinė valsartano suspensijos dozė (vidurkis 0,9‑2 mg/kg kūno svorio, didžiausia dozė - 80 mg). Valsartano klirensas (l/val./kg kūno svorio) visose amžiaus grupėse (nuo 1 iki 16 metų) buvo panašus, be to, buvo panašus į būnantį tokią pačią farmacinę formą vartojantiems suaugusiesiems žmonėms.
Sutrikusi inkstų funkcija
Tyrimų su vaikais ir paaugliais, kurių kreatinino klirensas <30 ml/min., ar vaikais, kurie gydomi dializėmis, neatlikta, todėl tokiems ligoniams valsartano vartoti nerekomenduojama. Vaikams ir paaugliams, kurių kreatinino klirensas > 30 ml/min., dozės koreguoti nereikia. Reikia atidžiai stebėti inkstų funkciją ir kalio kiekį serume (žr. 4.2 ir 4.4 skyrius).
5.3. Ikiklinikinių saugumo tyrimų duomenys
Įprastų farmakologinio saugumo, kartotinių dozių toksiškumo, genotoksiškumo ir galimo kancerogeniškumo ikiklinikinių tyrimų duomenys specifinio pavojaus žmogui nerodo.
Paskutinėmis vaikingumo dienomis ir laktacijos metu žiurkių patelių, vartojusių joms toksinę paros dozę (600 mg/kg kūno svorio), jaunikliai dažniau gaišo, priaugo mažiau svorio, jų vystymasis (ausies kaušelio atsiskyrimas ir ausies kanalo atsidarymas) buvo lėtesnis (žr. 4.6 skyrių). Tokia žiurkėms skirta paros dozė (600 mg/kg kūno svorio) yra maždaug 18 kartų didesnė už rekomenduojamą dozę žmogui, perskaičiuojant mg/m2 paviršiaus ploto (skaičiuojant laikyta, kad geriamoji paros dozė yra 320 mg, o pacientas sveria 60 kg).
Ikiklinikinių saugumo tyrimų metu žiurkėms, vartojusioms didelę (200–600 mg/kg kūno svorio) valsartano dozę, sumažėjo eritrocitų parametrai (eritrocitų ir hemoglobino kiekis, hematokrito rodmuo), atsirado inkstų kraujotakos pakitimų (šiek tiek padaugėjo karbamido koncentracija plazmoje, patinams atsirado inkstų kanalėlių hiperplazija ir bazofilija). Tokia žiurkėms skirta paros dozė (200 mg/kg kūno svorio ir 600 mg/kg kūno svorio) yra maždaug 6 ir 18 kartų didesnė už rekomenduojamą dozę žmogui, perskaičiuojant mg/m2 paviršiaus ploto (skaičiuojant laikyta, kad geriamoji paros dozė yra 320 mg, o pacientas sveria 60 kg).
Marmozetėms, vartojusioms panašias dozes, pokyčiai buvo panašūs, tik stipresni, ypač poveikis inkstams (pokyčiai progresavo iki nefropatijos, padidėjant karbamido ir kreatinino koncentracijai kraujyje).
Abiejų rūšių gyvūnams atsirado jukstaglomerulinių ląstelių hipertrofija. Laikyta, jog visus pokyčius sukėlė farmakologinis valsartano poveikis - ilgalaikė hipotenzija, ypač marmozetėms. Terapinėmis dozėmis gydomiems žmonėms tyrimo metu gauti duomenys apie jukstaglomerulinių ląstelių hipertrofiją neturėtų būti reikšmingi.
Vaikai ir paaugliai
Kasdien tik atsivestiems ir jauniems žiurkiukams (7‑70 parų po atsivedimo) girdyta maža 1 mg/kg kūno svorio valsartano paros dozė (maždaug 10‑35 % didžiausios vaikams ir paaugliams rekomenduojamos 4 mg/kg kūno svorio paros dozės, skaičiuojant pagal sisteminę ekspoziciją) sukėlė nuolatinį nepraeinantį inkstų pažeidimą. Toks poveikis atitinka tikėtiną stipresnį farmakologinį angiotenziną konvertuojančio fermento inhibitorių ir 1 tipo angiotenzino II blokatorių poveikį. Toks poveikis stebimas žiurkėms, vartojusioms vaistinio preparato per pirmąsias 13 parų. Šis laikotarpis atitinka 36 moters nėštumo savaites, tačiau kartais gali atitikti ir laikotarpį iki 44 savaitės po pastojimo. Tyrimo metu valsartano jauniems žiurkiukams girdyta ne ilgiau kaip iki 70 gyvenimo dienos, poveikio inkstų brendimui (4‑6 postnatalinė savaitė) atmesti negalima. Funkcinis inkstų brendimas yra pirmaisiais žmonių gyvenimo metais vykstantis procesas. Vadinasi, klinikinės tokio poveikio reikšmės <1 metų vaikams paneigti negalima, tačiau ikiklinikiniai duomenys saugumo problemų, galinčių atsirasti vyresniems kaip 1 metų vaikams, nerodo.
6. FARMACINĖ INFORMACIJA
6.1. Pagalbinių medžiagų sąrašas
Tabletės šerdis
Laktozė monohidratas
Mikrokristalinė celiuliozė
Povidonas
Kroskarmeliozės natrio druska
Bevandenis koloidinis silicio dioksidas
Magnio stearatas
Tabletės plėvelė
Hipromeliozė
Titano dioksidas (E171)
Makrogolis 4000
Geltonasis geležies oksidas (E172)
Raudonasis geležies oksidas (E172)
6.2. Nesuderinamumas
Duomenys nebūtini.
6.3. Tinkamumo laikas
3 metai.
6.4. Specialios laikymo sąlygos
Laikyti ne aukštesnėje kaip 30 °C temperatūroje.
Laikyti gamintojo pakuotėje, kad preparatas būtų apsaugotas nuo drėgmės.
6.5. Talpyklės pobūdis ir jos turinys
PVC/PE/PVDC//Al lizdinės plokštelės.
Kartono dėžutėje yra 7, 10, 14, 20, 28, 30, 56, 60, 84, 90 arba 98 plėvele dengtos tabletės.
Gali būti tiekiamos ne visų dydžių pakuotės.
6.6. Specialūs reikalavimai atliekoms tvarkyti
Specialių reikalavimų atliekoms tvarkyti nėra.
Populiariausios ligos
Rekomenduojamos gydymo įstaigos
-
+185-24+161
-
+44-7+37
-
+20-4+16
-
+15-6+9
-
+9-5+4
- Daugiau gydymo įstaigų
Anekdotai
-
Užeina pas daktarą dėkingas pacientas ir ima krauti ant stalo vaišes: konjaką, ikrus, saldainius. Daktaras pasipiktina:
- Kas jums leido eikvoti mano pinigus??? - Daugiau anekdotų
Dienos Klausimas
Ar žinote naujos formos, kuri vartojama kartą per mėnesį, vitamino D pavadinimą